Постанова
Іменем  України                                
 
22 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/11429/13-ц
 
провадження № 61-15969 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,                           Хопти С. Ф.,               
 
учасники справи:                                  
заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ; 
боржник -  ОСОБА_2 ;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 року у складі судді Ільченко Н. А. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2017 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гайворонського С. П., Кононенко Н. А., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.              Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення виконавчого провадження та видачу виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики та відшкодування моральної шкоди.
 
Заява мотивована тим, що вона уклала договір позики з ОСОБА_2 , на підтвердження чого ОСОБА_2 видав розписки від 04 вересня 2012 року і від 07 травня 2012 року, згідно з якими вона надала ОСОБА_2 у борг грошові кошти у розмірі 33 тис. грн і 1 235 доларів США. Грошові кошти призначались на ремонт автомобіля.
03 грудня 2012 року нею було пред`явлено ОСОБА_2 вимоги про повернення суми позики, які залишилися без задоволення, у зв?язку з чим вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року її позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики від 07 травня 2012 року.
11 березня 2015 року та 17 березня 2015 року вона звернулася до суду із заявою про поновлення виконавчого провадження, видачу виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа.
Ухвалою від 02 червня 2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2016 ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року було скасовано. Зазначала, що рішення суду про стягнення суми боргу боржником не виконано.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд поновити виконавче провадження та видати виконавчий лист.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Видано виконавчий лист, який було видано Приморським районним судом м. Одеси 08 листопада 2013 року на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року у справі № 2-11429/13-ц за позовом ОСОБА_1 до                           ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договорами позики та відшкодування моральної шкоди.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 08 листопада 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист                          № 522/11429/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу. Проте вказане рішення суду до теперішнього часу не виконується, виконавчий лист повернутий до Приморського районного суду м. Одеси без виконання. 

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що 08 листопада 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 522/11429/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу. Проте вказане рішення суду до теперішнього часу не виконується, виконавчий лист повернутий до Приморського районного суду м. Одеси без виконання. Зазначеними обставинами не тільки порушуються права стягувача - ОСОБА_1 щодо виконання судового рішення, а й вимоги статті 14 ЦПК України 2004 щодо обов?язковості судових рішень, у зв`язку з чим суд своєю ухвалою видав вказаний виконавчий лист стягувачу, відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні вимог про поновлення виконавчого провадження.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У квітні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просив оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу № 522/11429/13-ц із Приморського районного суду м. Одеси.
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду. 
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві                   Осіяну О. М. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що питання щодо повторної видачі виконавчого листа, оскільки оригінал виконавчого листа № 522/11429/13-ц знаходиться в матеріалах справи, вирішується на підставі заяви стягувача до канцелярії суду без постановлення ухвали суду.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області                                       від 19 лютого 2015 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу та судових витрат у загальному у розмірі 115 826 грн 37 коп. (а.с. 55-56, 162-164, т. 1).
 
08 листопада 2013 року Приморським районним судом м. Одеси на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист                                           № 522/11429/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 115 826 грн 37 коп. (а.с. 169, т.1).
 
Постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження (а.с. 67, т. 1).
 
Проте вказане рішення суду першої інстанції було оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 січня 2015 року апеляційне провадження було відкрито (а.с.124-125, 142, т. 1).
 
У зв`язку з цим, 23 лютого 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа до Приморського районного суду м. Одеси (а.с. 168, т.1).
 
Після постановлення апеляційним судом Одеської області ухвали                            від 19 лютого 2015 року, якою рішення Приморського районного суду                                     м. Одеси від 11 жовтня 2013 року було залишено без змін, 11 березня                          2015 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду                               м. Одеси із заявою про видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 192, т. 1).
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року зазначена заява ОСОБА_1 буда задоволена, видано дублікат виконавчого листа (а.с. 194, т. 1).
 
На підставі дублікату виконавчого листа постановою державного виконавця від 06 липня 2015 року було відкрите виконавче провадження (а.с. 200-201                     т. 1).
 
В свою чергу, 01 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с. 223, т. 1).
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2016 року у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_2 було відмовлено (а.с. 225, т. 1).
 
За апеляційною скаргою ОСОБА_2 . ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року була скасована ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року і у задоволенні заяви                                   ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа було відмовлено (а.с. 254-256, т. 1).
 
Підставою для скасування ухвали суду було те, що оригінал виконавчого листа не втрачений і перебуває у цивільній справі, тому відсутні підстави для видачі його дублікату.
 
У зв`язку з цим, 22 грудня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 263, т. 1).
 
Саме з цих підстав стягувач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поновлення виконавчого провадження та видачу виконавчого листа                (а.с. 261, т. 1).
 
2.    Мотивувальна частина 

Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод                (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).
 
Відповідно до статті 14 ЦПК України 2004 року рішення суду є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
 
За змістом частини першої-другої статті 368 ЦПК України 2004 року за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.
 
За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про те, що 08 листопада 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 522/11429/13-ц про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу. Проте вказане рішення суду до теперішнього часу не виконується, виконавчий лист повернутий до Приморського районного суду м. Одеси без виконання. Зазначеними обставинами не тільки порушуються права стягувача - ОСОБА_1 щодо виконання судового рішення, а й вимоги статті 14 ЦПК України 2004 щодо обов?язковості судових рішень.
 
Доводи касаційної скарги про те, що питання про видачу виконавчого листа вирішується без постановлення ухвали суду, є вірними, проте зважаючи на конкретні обставини у цій справі, а саме: неодноразове повернення виконавчого листа до суду першої інстанції без виконання, тривалий період, протягом якого рішення суду залишається невиконаним, подання боржником заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов правильного висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 
 
Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають.
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
                                                                                                            О. М. Осіян
 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
 
                                                                                                            С. Ф. Хопта