ПОСТАНОВА
Іменем України

28 лютого 2020 року 
Київ
справа №820/6689/17
провадження №К/9901/53180/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду у складі судді Зоркіної Ю.В. від 12 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Рєзнікової С.С., Бегунца А.О., Старостіна В.В. від 15 травня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні та виплаті їй одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, яке мале місце в період проходження ним військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити їй одноразову грошову допомогу, передбачену законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги» у розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 внаслідок захворювання, яке мало місце в період проходження ним військової служби.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року, позов задоволено частково. 

Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, яке мало місце в період проходження ним військової служби.

Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути на засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум питання щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги» у розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 внаслідок захворювання, яке мало місце в період проходження ним військової служби.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

3. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби та на час його смерті (травень 2015 року) норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачали право членів сім`ї військовослужбовця у разі його загибелі (смерті) після звільнення з військової служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, на отримання одноразової грошової допомоги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерство оборони України, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, звернулося з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 в період з 26.04.1984 по 16.01.1986 проходив строкову військову службу у складі діючої армії під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан, де отримав поранення.

6. 05.05.2014 ОСОБА_2 помер.

7. Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №1486 від 02.06.2014 захворювання і причина смерті ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

8. 25.10.2015 ОСОБА_1 звернулася до Харківського обласного військового комісаріату із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

9. Листом від 20.12.2016 № 3018/ВСЗ ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача про те, що законодавством передбачена виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, а не особи, звільненої з військової служби. Оскільки, чоловік позивача помер не будучи військовослужбовцем, підстави для задоволення заяви відсутні. 

10. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.04.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зокрема, зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат подати Міністерству оборони України висновок та всі передбачені для цього документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 у наслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

11. На виконання рішення суду 21.09.2017 Харківський обласний військовий комісаріат направив до Міністерства оборони України пакет документів та висновок для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 внаслідок захворювання, яке мало місце в період проходження ним військової служби.

12. Листом від 10.10.2017р. № 248/3/6/352 Департамент фінансів Міністерства оборони України повернув документи без реалізації та повідомив, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено виплату одноразової грошової допомоги в разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби. З урахуванням цього підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

13. Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. 

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

14. У касаційній скарзі Міністерство оборони України зазначає про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки на час смерті чоловік позивача не був військовослужбовцем. Законодавством України передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби. Крім того, зазначає, що Міністерство не може бути належним відповідачем у цій справі. 

15. Відзиву на касаційну скаргу Міністерства оборони України учасники справи не надіслали.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Питання одноразової грошової допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві урегульоване нормами статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

18. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

19. Пунктами 1,2 частини другої цієї статті Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

20. Зі змісту вказаних норм вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

21. Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

22. Норми статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з складністю їх конструкції допускають неоднозначне трактування, внаслідок чого і виник спір. Проте, на переконання суду інше тлумачення вказаної норми, ніж зазначене судом, не відображало б мети законодавця при прийнятті цього закону. 

23. Якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

24. Натомість, закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.

25. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06 лютого          2018 року (справа № 761/18099/15-а), 28 листопада 2019 року (справа № 815/199/18), 28 січня           2020 року (справа № 2240/2957/18).

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

26. Встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 дійсно не був військовослужбовцем, проте його захворювання, яке призвело до смерті, було безпосередньо пов`язане із виконанням ним обов`язків військової служби.

27. Згідно зі статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, у випадках, зазначених у підпунктах 1- 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. 

28. Положеннями частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. 

29. На виконання вказаної норми Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги).

30. Зазначений нормативний акт визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

31. Відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

32. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

33. З наведених норм законодавства, можна зробити висновок, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання. 

34. Щодо доводів касаційної скарги про те, що Міністерство оборони України не є належним відповідачем у справі, колегія суддів зазначає наступне. 

35. Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Таким чином, законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської Армії та прикордонних військ колишнього СРСР до військовослужбовців Збройних Сил України.

36. ОСОБА_2 перебував на військовому обліку у відповідному РВК МО України, причинний зв`язок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані, встановлено Центральною військово-лікарською комісією МО України.

37. Згідно пунктом 1 частини першої Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21.03.1989 року                   № 10224-ХІ «Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ» - прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.

38. Відповідно до п.п.     1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 року «Про військові формування на Україні», Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.

39. Згідно з статтею 4 Закону України «Про правонаступництво України» органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

40. Відповідно до пункту 2 постанови КМ України від 02.01.1992 року № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» з наступними змінами - Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

41. Державний комітет у справах охорони державного кордону України (нині - Державна прикордонна служба України) у 1992р. став правонаступником лише тієї частини прикордонних військ КДБ СРСР, що базувалась на території України.

42. Чоловік позивача не проходив службу в Управлінні військ Західного прикордонного округу            КДБ СРСР, а проходив службу саме у Збройних Силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні МО СРСР, правонаступником якого в подальшому стало МО України, та в силу статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку № 975 - обов`язок щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги покладений саме на Міністерство оборони України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року – без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Судді:                                                                                                              Я.О. Берназюк

                                                                                                              А.Ю. Бучик