ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2684/20 Справа № 199/4873/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Варенко О.П.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

05 грудня 2019 року у відкритому підготовчому судовому засіданні по вищевказаній справі судом постановлено усну ухвалу, якою представнику відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання щодо поновлення пропущених строків для подачі відзиву на позовну заяву, з підстав неподання доказів на підтвердження поважних причин пропуску строків для подання відзиву на позовну заяву, у строки встановлені судом. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової, якою його клопотання про продовження/поновлення строку для подання відзиву задовольнити; поновити або продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву та прийняти відзив.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, порушуючи норми ЦПК України, позбавив відповідача можливості підготувати та подати відзив на апеляційну скаргу; що ОСОБА_1 особисто не отримував ухвалу про відкриття провадження у справі, а в повідомленні про отримання такої розписалася його опонент по справі, яка мешкає за спірною адресою. 
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, якою було відмовлено в поновленні процесуального строку відповідачу на подання відзиву на позов.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до положень ч. 2 ст. 187 ЦПК України, приймаючи до розгляду позовну заяву, суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначає строк для подання відповідачем відзиву на позов.
Згідно з вимогами ч.7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Положення ч.1 ст.126 ЦПК України визначають наслідки пропущення процесуальних строків, встановлених законом або судом, у вигляді втрати права на вчинення процесуальної дії.
Згідно матеріалів справи, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року відкрито провадження у вищевказаній справі. Відповідачу визначено 15-денний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
29 липня 2019 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.107).
Зі справи вбачається, що 01 серпня 2019 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи, зняв фотокопії (а.с.116).
27 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження у справі. 
Проте, судом апеляційної інстанції скаргу було повернуто відповідачу з тих підстав, що останній не зазначив поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження, яку він отримав 29 липня 2019 року (а.с.127).
18 листопада 2019 року відповідачем до суду був поданий відзив на позовну заяву, який ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року залишено без розгляду з підстав пропуску ОСОБА_1 строку для подачі відзиву.
21 листопада 2019 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про продовження/поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву.
Вирішуючи клопотання про продовження/поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у його задоволенні, оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження поважності причин суттєвого пропуску строку для подання відзиву на позовну заяву. 
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції, відкриваючи провадження у справі, не дотримався вимог ст. 187 ЦПК України та не здійснив запиту щодо отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Згідно з долученою позивачем до позовної заяви довідкою голови квартального комітету № 14 від 27.05.2019 року, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Зазначене також підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта ОСОБА_1 (а.с.170-172).
Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що ухвала про відкриття провадження була постановлена судом 15.07.2019 року, а перше судове засідання було призначено на 23.07.2019 року, що виключає можливість реалізації його права на подання відзиву протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали, та доводи про те, що термін 15 днів для подання відзиву є недостатнім, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки призначене судове засідання на 23.07.2019 року не позбавляє відповідача права на підготовку відзиву на позовну заяву у строки, визначені судом, а у разі необхідності права подання клопотання про продовження таких строків. 
Згідно матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 29 липня 2019 року (а.с.107), представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 01 серпня 2019 року (а.с.116), проте, лише 18.11.2019 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, який судом першої інстанції було залишено без розгляду, а 21.11.2019 року - звернувся з клопотанням про поновлення строку для подання відзиву.
Слід зазначити, що за ч.1 ст.121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.
За заявою учасника справи суд поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.127 ЦПК України). 
Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, окрім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
ОСОБА_1 , маючи процесуальне право на подання відзиву на позовну заяву, у строки, визначені судом, не скористався своїм правом, а звертаючись з клопотанням про поновлення такого строку не надав належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску. 
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що копію ухвали про відкриття провадження у справі він особисто не отримував, а розписалася за її отримання позивач, яка мешкає у спірному домоволодінні; що ознайомлення його представника з матеріалами справи та зняття фотокопій не є належним доказом отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки згідно технічного запису судового засідання від 05.12.2019 року вони були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового аналізу не потребують, при їх дослідженні судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, ухвала суду відповідає нормам процесуального права та підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.П.Варенко

Судді                                                         В.С.Городнича

О.В.Лаченкова