Справа № 466/5172/19                                         Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т. 
Провадження № 22-ц/811/3563/19                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        13 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю: секретаря Цапа П.М.,
адвоката Сьоми І.Б. – представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 30 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої доньки сторін у розмірі 5 000 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що за час спільного проживання з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька, ОСОБА_3 . На даний час вона з донькою проживають окремо від батька дитини і їй одній важко утримувати доньку, яка ходить на гуртки (танцювальний і англійської мови) та займається плаванням в басейні, оскільки має проблеми зі здоров`ям, що потребує постійних занять спортом, а також масажів. Крім цього, стоматолог рекомендує для доньки пластинку для зубів, що також потребує відповідних витрат (а.с. 2-3, 17-19).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 26 червня 2019 року (дня подачі позовної заяви до суду) і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Вирішено питання судових витрат (а.с. 70-71).
Дане рішення оскаржив відповідач.
Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове – „про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів в розмірі 1 500 грн.”, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.
Вважає, що висновки суду про „викривлений хребет і неправильну стопу” дитини, а відтак – про необхідність постійних занять спортом і масажів, не є підтвердженими доказами, так само, як і те, що дитина відвідує гурток танців.
Звертає увагу на наявність у матеріалах справи щорічної декларації позивачки за 2018 рік, згідно якої у неї у власності є об`єкти нерухомості і за 2018 рік вона отримала дохід у розмірі 205 210 грн., а відтак висновки суду про те, що доводи відповідача про майновий стан позивачки не підтверджені жодними доказами, вважає такими, що не відповідають дійсності.
Вважає, що судом не враховано відсутність у відповідача достатнього заробітку і присуджений судом до стягнення розмір аліментів вважає для відповідача „непосильним” (а.с. 75-76).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю правовою природою аліментами є кошти на утримання дитини.
Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1), і що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2).
При цьому закон не пов`язує визначення розміру аліментів з майновим станом стягувача аліментів, оскільки на кожного з батьків дитини покладається обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).
Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги з посиланням на майновий стан позивачки – з урахуванням розміру присуджених до стягнення з відповідача аліментів - не можуть прийматися до уваги.

У відповідача відсутні інші утриманці, яких за законом він зобов`язаний утримувати: доказів про наявність таких відповідачем (апелянтом) до суду не подано.

Відповідач є здоровою працездатною особою, як стверджується наявною у матеріалах справи копією його трудової книжки - має фах «технік-будівельник», до 16 липня 2019 року працював на посаді інженера, з якої звільнився за угодою сторін (а.с. 43-48), однак в центрі зайнятості, як особа, яка шукає роботу, він на обліку не перебуває.
За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам та доказам по справі в їх сукупності і присуджений ним розмір аліментів відповідає засадам розумності, справедливості та виваженості.

Оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 30 вересня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 16 січня 2020 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Крайник Н.П.

                                                                       Шеремета Н.О.