П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/9104/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Чернова Ганна Валеріївна  
Суддя-доповідач -  Моніч Б.С.   
23 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Охрімчук І.Г.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,
представників сторін,      

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року   у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНВІ" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
В липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНВІ" звернулось до суду із позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області, в якому просило визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0055405112 від 22.04.2019.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що вважає неправомірним прийняте ГУ ДФС у Житомирській області за порушення товариством граничних термінів реєстрації податкових накладних податкове повідомлення-рішення № 0055405112 від 22 квітня 2019 року, оскільки на акті перевірки відсутня печатка податкового органу та під час проведення перевірки податковим органом не враховано відсутність вини товариства щодо невчасної реєстрації податкових накладних. Також вказало, що починаючи з дати подачі податкової декларації з ПДВ за грудень 2018 року, 22.01.2019 та 30.01.2019 намагалося зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну № 25 від 31 грудня 2018 року на суму встановленого ліміту (сума зобов`язань - 999414,15 грн), проте йому було незаконно відмовлено у такій реєстрації. 

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНВІ" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № 0055405112 від 22.04.2019.
Вирішено питання про судові витрати.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНВІ" щодо термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість та розрахунків коригувань до таких податкових накладних в ЄРПН за період з 01.12.2018 та складено акт від 28.03.2019 № 3728/06-30-51-12.
Вказаною перевіркою встановлено порушення товариством граничних термінів реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної № 27 від 14.12.2018 на 59 днів (зареєстровано 28.02.2019) та податкової накладної № 25 від 31.12.2018 на 27 днів (зареєстровано 11.02.2019).
22 квітня 2019 року податковим органом прийняте податкове повідомлення-рішення № 0055405112, яким застосовано штраф у розмірі 427406,38 грн.
Не погоджуючись з висновками акту перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішенням, товариство оскаржило їх до Державної фіскальної служби України.
За результатами розгляду скарги товариства, Державною фіскальною службою України прийнято рішення № 28409/6/99-99-11-06-01-25 від 20 червня 2019 року про відмову у її задоволенні та залишенні податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області № 0055405112 від 22 квітня 2019 року без змін.
Не погодившись із рішенням № 0055405112, товариство звернулось до суду з вказаним позовом за захистом порушеного права.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактичне прострочення реєстрації податкової накладної № 25 від 31.12.2018 мало місце, проте не на 59 днів, як вказано в акті перевірки, оскільки така накладна відповідачем неправомірно не прийнята до реєстрації без врахування положень п.200-1.9 ПК України, при цьому позивачем жодними доказами не спростовано прострочення реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування від 14.12.2018 № 27 до податкової накладної № 6 від 14.12.2018, однак повноваження щодо нарахування штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкової накладної та РК до податкової накладної в ЄРПН за встановлених у цій справі обставин (порушення строків реєстрації в частині), є дискрецією контролюючого органу.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідно до інформаційної системи "Податковий блок", 22 та 30 січня 2019 року позивач намагався зареєструвати податкову накладну №25 від 31.12.2018 року, проте автоматизована система не прийняла документ, у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування. Лише після того, як платник перерахує потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, автоматизована система зможе зареєструвати потрібну податкову накладну.
Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Відповідно до положень п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Згідно з п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Правові основи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ регулюються статтею 200-1 Податкового кодексу України та регламентуються Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 № 569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість".
Згідно з приписами ст. 200-1 ПК України, система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу визначено формулу, за якою обчислюється сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: SНакл = SНаклОтр + SМитн + SПопРах + SОвердрафт - SНаклВид - Sвідшкод = S Перевищ, складовою якої, зокрема, є показник SПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до змін, внесених до Податкового кодексу України Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", зокрема статтю 200-1 цього Кодексу доповнено пунктом 200-1.9, яким передбачено, що у разі якщо у платника податку загальна сума податкових зобов`язань, зазначених ним у поданих податкових деклараціях з урахуванням уточнюючих розрахунків до них, перевищує суму податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (SПеревищ), а сума, визначена пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу (SНакл), є недостатньою для реєстрації таким платником податкової накладної або розрахунку коригування до такої податкової накладної за звітні періоди виникнення такого перевищення, платник податку має право зареєструвати податкову накладну або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, що дорівнює значенню показника SПеревищ, зменшеного на суму задекларованих до сплати податкових зобов`язань за періоди починаючи з 1 липня 2015 року (включаючи податкові зобов`язання, які були сплачені платником податку, та податкові зобов`язання, які не були сплачені платником податку) та збільшеного на значення показника SПопРах незалежно від значення показника SНакл, визначеного відповідно до пункту 200-1.3 цієї статті.
Платник податку має право зареєструвати в порядку, визначеному абзацом першим цього пункту, тільки податкові накладні за звітні періоди, в яких виникло перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН (SПеревищ).
Ідентичні правила містяться в п.9, п.9-1 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 (далі - Порядок № 569). При цьому, згідно з п.11 вказаного Порядку, показники, зазначені у п.9 цього Порядку, обліковуються в розрізі платників податку наростаючим підсумком:
- з 1 липня 2015 року - для платників, що зареєстровані платниками податку до 1 липня 2015 року;
- з дати реєстрації платником податку, зазначеної у реєстрі платників податку, - для платників, що зареєстровані платниками податку після 1 липня 2015 року.
Пунктом 12 Порядку № 569 визначено, що якщо сума, обчислена відповідно до пункту 9 цього Порядку, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній, яку платник податку повинен зареєструвати в Реєстрі, такий платник перераховує необхідну суму коштів з поточного рахунка на електронний рахунок.
Відповідно до п.13 вказаного Порядку, ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, розрахунок коригування до податкової накладної № 27 від 14.12.2018 мав бути зареєстрований товариством в ЄРПН в строк до 31.12.2018, а податкова накладна № 25 від 31.12.2018 - до 15.01.2019.
Як вбачається із податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року (р/н 9308297806), прийнятої відповідачем 21.01.2019 о 20:03:35, витягу з реєстру операцій з ПДВ з електронного кабінету позивача (система електронного адміністрування) на момент її прийняття SНакл (реєстраційний ліміт) складав 1000989,09 грн.
У зв`язку із реєстрацією податкового зобов`язання, зазначеного платником у поданій податковій декларації №9308297806 (1803391 грн) над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, в системі електронного адміністрування станом на 21.01.2019 о 20:08:57 зафіксовано реєстраційний ліміт на рівні -1134668,91 грн, SПеревищ становить 2135658 грн.
Враховуючи наведений показник SПеревищ 2135658 грн, а також недостатність реєстраційного ліміту для реєстрації податкової накладної з податковим зобов`язанням в сумі 2135657,51 товариство, користуючись наданим йому п.200-1.9 ПК України правом зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, що дорівнює значенню показника SПеревищ, зменшеного на суму задекларованих до сплати податкових зобов`язань за періоди починаючи з 1 липня 2015 року (включаючи податкові зобов`язання, які були сплачені платником податку, та податкові зобов`язання, які не були сплачені платником податку) та збільшеного на значення показника SПопРах незалежно від значення показника SНакл, визначеного відповідно до пункту 200-1.3 цієї статті, надіслав відповідачу 22.01.2019 зведену податкову накладну № 25 від 31.12.2018 на суму ПДВ в розмірі 999414,15 грн.
Проте, така накладна не була прийнята ДПС України з наступних причин: сума ПДВ в документі (999414,15) не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні (-1134668,91).
Позивачем вдруге було здійснено спробу реєстрації 30.01.2019 зведеної податкової накладної № 25 від 31.12.2018 на суму ПДВ в розмірі 2135657,51 грн.
Згідно квитанції № 1, накладна не прийнята ДПС України з наступних причин: сума ПДВ в документі (2135657,51) не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні (-163194,76).
Згідно витягу щодо суми податку, на яку платник ПДВ має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН з системи електронного адміністрування ПДВ № 30325757 станом на 30.01.2019, показники товариства для розрахунку реєстраційного ліміту були наступними: SНаклОтр - 35412415,40 грн (дата реєстрації показника 11.01.2019); SМитн - 423587,24 грн (дата реєстрації показника 17.09.2018); SПопРах - 62846785,41 грн (дата реєстрації показника 29.01.2019); SОвердрафт - 1666788 грн (дата реєстрації показника 01.01.2019); SНаклВид - 98377112,81 (дата реєстрації показника 26.12.2018); SПеревищ - 2135658 грн, перевищення виникло в грудні 2018 року (дата реєстрації показника 21.01.2019).
Отже, з вказаного випливає, що станом на 22.01.2019 та 30.01.2019 показник SПеревищ 2135658 грн не змінювався, сума реєстраційного ліміту складала від`ємне значення -1134668,91 та -163194,76 відповідно.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що такі показники відповідали умовам, визначеним п.200-1.9 ПК України, а тому податкова накладна № 25 мала бути зареєстрована на суму податку за формулою, що дорівнює значенню показника SПеревищ, зменшеного на суму задекларованих до сплати податкових зобов`язань за періоди починаючи з 1 липня 2015 року (включаючи податкові зобов`язання, які були сплачені платником податку, та податкові зобов`язання, які не були сплачені платником податку) та збільшеного на значення показника SПопРах незалежно від значення показника SНакл, визначеного відповідно до пункту 200-1.3 цієї статті.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зведена податкова накладна № 25 від 31.12.2018, складена за звітний період, в якому виникло перевищення податкових зобов`язань (грудень 2018 року) на суму ПДВ в розмірі 2135657,51 грн мала бути прийнята та зареєстрована відповідачем 30.01.2019.
Податкова накладна № 25 від 31.12.2018 складена за звітний період, в якому виникло перевищення податкових зобов`язань (грудень 2018 року) на суму ПДВ в розмірі 999414,15 грн мала бути також прийнята та зареєстрована відповідачем 22.01.2019 згідно з розрахунком вже наведеної формули. А саме: 2135658 грн (SПеревищ) - 62805490 грн (сума задекларованих товариством до сплати податкових зобов`язань за періоди починаючи з 1 липня 2015 року) (вказана сума не оспорюється відповідачем) + 61943485,01 грн (62846785,71 - 903300,7 грн) (SПопРах), де показник 62846785,71 зменшено на 903300,7 грн, оскільки це останнє поповнення рахунку за період з 21.01.2019 по 29.01.2019 згідно із даними витягу з електронного кабінету товариства, = 1273652,3 грн.
Отже позивач правомірно надсилав на реєстрацію податкову накладну № 25 від 31.12.2018 у межах сум ПДВ, визначених згідно п.200-1.9 ПК України 22.01.2019 та 30.01.2019.
Проте згідно наявної у матеріалах справи квитанції, податкова накладна № 25 від 31.12.2018 була зареєстрована 28.02.2019, оскільки податковим органом безпідставно не було враховано норми п.200-1.9 ПК України щонайменше станом на 22.01.2019.
Отже, фактичне прострочення реєстрації податкової накладної № 25 від 31.12.2018 мало місце, однак не на 59 днів, оскільки станом на 22.01.2019/30.01.2019 така накладна відповідачем неправомірно не прийнята до реєстрації без врахування положень п.200-1.9 ПК України, та, накладаючи на позивача штраф у розмірі 20 відсотків суми податку на додану вартість, відповідачем не враховано положення норми права щодо визначення розміру штрафу та не враховані вимоги п.200-1.9 ст.200-1 Податкового кодексу України.
На обґрунтування своїх доводів ГУ ДФС посилається на помилкове неврахування судом вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, яким встановлено, зокрема, що платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 1 цього Кодексу. Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Водночас, пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України є чинним у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII, в який не було внесено зміни після доповнення статті 200-1 Податкового кодексу пунктом 200-1.9 згідно з Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII. Саме цей закон прийнятий пізніше у часі, тому при подоланні колізій положень нормативно-правового акта слід надавати перевагу нормі, що прийнята пізніше, тобто пункту 200-1.9 статті 200.1 Податкового кодексу України, яка надає право реєстрації податкової накладної на суму податку, що дорівнює значенню показника SПеревищ, зменшеного на суму задекларованих до сплати податкових зобов`язань за періоди починаючи з 1 липня 2015 року (включаючи податкові зобов`язання, які були сплачені платником податку, та податкові зобов`язання, які не були сплачені платником податку) та збільшеного на значення показника SПопРах незалежно від значення показника SНакл, визначеного відповідно до пункту 200-1.3 цієї статті.
Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд в постанові від 30 липня 2019 року у справі №2040/6453/18
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності прострочення реєстрації податкової накладної № 25 від 31.12.2018 до 22.01.2019/30.01.2019, оскільки позивачем не надано доказів того, що товариство намагалось її зареєструвати у строк, встановлений ст.201.10 ПК України до 15.01.2019, а також і до 21.01.2019 (використовуючи, зокрема механізм, визначений п.12 Порядку № 569, тощо (до подання податкової декларації 9308297806 за грудень 2018 року)).
Позивачем також не наведено обґрунтування в частині відсутності прострочення реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування від 14.12.2018 № 27 до податкової накладної № 6 від 14.12.2018, не надано жодних доказів щодо неприйняття/відмови у реєстрації такого розрахунку коригування до 28.02.2019 (коли фактично було зареєстровано).
Враховуючи зазначене, сума штрафної санкції, застосована до позивача в розмірі 427406,38 грн, є безпідставною та не відповідає дійсності.
Однак, зважаючи на те, що повноваження щодо нарахування штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкової накладної та РК до податкової накладної в ЄРПН за встановлених у цій справі обставин (порушення строків реєстрації в частині), є дискрецією контролюючого органу, суд позбавлений можливості у цьому випадку втручатися в дискреційні функції податкового органу та скасувати оскаржуване рішення відповідача в частині шляхом виключення помилково нарахованих сум штрафних санкцій, відтак податкове повідомлення-рішення № 0055405112 підлягає скасуванню в повному обсязі.
Згідно з п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України саме контролюючі органи, а не суд мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.
Крім того, суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень та здійснювати розрахунок/перерахунок грошового зобов`язання.
Функція судового контролю під час розгляду справ про адміністративні правопорушення полягає у перевірці правомірності винесеного податкового повідомлення рішення і не може виражатися у здійсненні замість суб`єкта владних повноважень його службової діяльності, яка полягає у визначенні у порядку, встановленому цим законодавством, сум податкових та грошових зобов`язань платників податків.
З урахуванням викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  28 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Охрімчук І.Г.    Капустинський М.М.