П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  296/7294/16-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Галасюк Р.А.  
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
23 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,
представника позивача: Гриценка Д.В.
представника відповідача: Дідовець Ю.П.
представника третьої особи Островської З.І.: Красовського В.М. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Житомирської міської ради, ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2019 року  (рішення прийнято у м. Житомирі, дату складання повного тексту рішення та час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства " Творчо - виробничий центр " Олеся" до Житомирської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про  визнання протиправними та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У серпні 2016 року Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся" звернулося в суд з позовною заявою до Житомирської міської ради про визнання протиправними та скасування пунктів 108 та 109 додатку до рішення 44 сесії 6 скликання від 20.03.2015р. №881.

2. У обґрунтування позовних вимог, позивач вказав про незаконність зазначених пунктів додатку до рішення, посилаючись на порушення внаслідок даного рішення його прав як користувача земельної ділянки площею 0,4000 га по АДРЕСА_1 Житомирі на підставі державного акту на право користування землею Б №022692, виданого на підставі рішення Житомирської міської ради від 26.02.1993, яке на сьогоднішній день є чинним. Позивач зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не отримували відповідної письмової згоди ПП "Творчо-виробничий центр "Олеся", яке є землекористувачем земельної ділянки площею 0,4000 га по АДРЕСА_2 , до складу якої входить земельна ділянка площею 0,1264 га по АДРЕСА_3 . А тому, таке рішення прийнято всупереч вимогам закону та має бути в оскаржуваній частині визнано незаконним і скасовано.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12.04.2019 позов задоволено.

4. Визнано протиправними та скасовано пункти 108 та 109 додатку до рішення сорок четвертої сесії шостого скликання Житомирської міської ради від 20 березня 2015 року № 881 «Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

5. Скаржники вважають оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просять його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

6. Скаржники зазначили, що суд першої інстанції:
- не застосував до спірних правовідносин ст. 120 ЗК України;
- не встановив, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого акту  серії Б022692 на право користування земельною ділянкою;
- не встановив, що до позивача не перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,40 га у зв`язку з припиненням МСП "Творчо - виробничий центр "Олеся";
- не врахував, що рішення 44 сесії 6 скликання Житомирської міської ради від 20 березня 2015 року № 881 є виконаним в силу самого факту його прийняття, а тому є таким, що вичерпало свою дію з одночасно з його прийняттям;
- не надано належної оцінки щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись до Житомирської міської ради із заявами про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,1264 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: 

АДРЕСА_4 . Сорок четвертою сесією шостого скликання Житомирської міської ради прийнято рішення №881 від 20 березня 2015 року "Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення", відповідно до пункту 1 якого надано дозвіл громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення та виготовлення детального плану території, згідно з додатком.

9. Відповідно до п.108 додатку до рішення 44 сесії міської ради від 20.03.2015р. №881 "Список громадян міста, яким надається дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення" надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1264 га по АДРЕСА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (02.01.).

10. У відповідності до п.109 додатку до рішення 44 сесії міської ради від 20.03.2015р. №881 "Список громадян міста, яким надається дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення" надано дозвіл ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1264 га по АДРЕСА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (02.01.).

11. Не погоджуючись з таким рішенням (додатками), позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

12. Позивач вважає, що рішення прийнято всупереч вимог закону та має бути в оскаржуваній частині визнано незаконним і скасовано, оскільки оскаржуваним рішенням ради третім особам надано дозвіл на складання проекту землеустрою земельної ділянки, яка входить до складу земельної ділянки, що належить позивачу.

13. Скаржники зазначають, що враховуючи наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нерухомого майна за вказаною адресою та фактичне користування даними особами земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 Житомирська міська рада не мала підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Також вважають, що позивач не має права оскаржувати даний акт індивідуальної органу місцевого самоврядування, оскільки останній не породжує для нього прав та обов`язків і приймався для регулювання відносин із третіми особами у справі. Таким чином, жодне право позивача оскаржуваним рішенням не порушене, оскільки останнє не створює наслідків для Підприємства і по суті є лише дозволом на розробку землевпорядної документації для третіх осіб. Скасування оскаржуваного рішення не матиме юридичних наслідків і для третіх осіб у справі, оскільки вони вже виготовили відповідну землевпорядну документацію та отримали земельні ділянки на праві приватної власності.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

16. Згідно з ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

17. Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

18. За змістом ч.1, ч.2 ст.116 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, 20.03.2015р. - дату прийняття рішення Житомирської міської ради №881, в т.ч. в оскаржуваній частині), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

19. Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

20. В статті 123 Земельного кодексу України, яка визначає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування (у вищевказаній редакції) передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

21. Згідно з ч.2 ст.123 Земельного кодексу України (в зазначеній редакції) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

22. Відповідно до ч.3 ст.123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

23. Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

24. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 Земельного кодексу України).

25. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття в редакції від 05.03.2009р.).

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

26. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 2.5 рішення 17 сесії XXI скликання Житомирської міської ради народних депутатів від 26 лютого 1993 року Малому спільному підприємству «Творчо-виробничий центр «Олеся» надано земельну ділянку площею 0,40 га для будівництва культурно-адміністративного центру з прибудованим дев`ятиповерховим житловим будинком на розі вулиць Київська-Театральна м. Житомира за рахунок знесення житлових будинків міської ради по вулиці Театральній, 5-а, 5-б та будинку по вул. Київській, 6 за умови погодження питання надання приміщень організаціям, які орендують будинок по вулиці Київській, 6.

27. На підставі даного рішення Малому спільному підприємству «Творчо-виробничий центр «Олеся» 23 червня 1993 року видано державний акт на право користування землею серії Б №022693, який зареєстрований у Книзі записів № 1 державних актів на право постійного користування землею за № 72. 

28. Згідно з рішенням Господарського суду Житомирської області від 01 березня 2010 року у справі № 6/40-Д з моменту державної реєстрації припинення Малого спільного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся» з 17 листопада 1995 року права землекористувача перейшли до Приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся» (далі ПП «ТВЦ «Олеся»).

29. Дані обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.07.2017 у справі 296/6647/16-ц, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 17.10.2018.

30. У справі, яка розглядається, колегією суддів встановлено, що земельна ділянка за адресою: вул.Театральна, 5-а в м.Житомир, щодо якої оскаржуваною частиною рішення ради №881 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою (вул.Театральна, 5-а), є складовою частиною земельної ділянки 0,40 га за адресою: вул АДРЕСА_2 , постійним землекористувачем якої є позивач згідно з державним актом на право користування землею Б№022692, виданого в 1993 році. Ці обставини також встановлені Рівненським апеляційним господарським судом під час вирішення справи № 906/81/16.

31. Таким чином, на час прийняття Житомирською міською радою рішення №881 від 20 березня 2015 року "Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення" в частині пунктів 108 та 109 додатку, згідно з якими надано дозвіл ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1264 га по АДРЕСА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вказана земельна ділянка як складова частина земельної ділянки площею 0,40 га по АДРЕСА_1 , перебувала у безстроковому безоплатному користуванні позивача. При цьому, погодження позивача як землекористувача даної земельної ділянки на її вилучення, як це передбачено ч.6 ст.118 та ч.2 ст.123 Земельного кодексу України не надавалось.

32. Відповідно до ч.5 ст.116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

33. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

34. Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України одним із способів захисту прав є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

35. Згідно з ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

36. Відповідно до ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

37. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний у даній справі акт органу місцевого самоврядування - рішення 44 сесії міської ради від 20.03.2015р. №881 в частині п.108, п.109 додатку до рішення "Список громадян міста, яким надається дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення" не відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та, безпосередньо, ст.118, ст.123, ч.5 ст.116 Земельного кодексу України, а також, порушує законні права позивача у справі як постійного землекористувача земельною ділянкою, щодо якої прийнято рішення в оскаржуваній частині.

38. Отже, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправними та скасував пункти 108 та 109 додатку до рішення сорок четвертої сесії шостого скликання Житомирської міської ради від 20.03.2015р. №881 "Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення".

39. Доводи скаржників про незастосування судом першої інстанції ст. 120 ЗК України, яка передбачає, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що треті особи у даній справі набували право власності саме на окремі квартири у багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_3 , а не на житловий будинок, будівлю або споруду в цілому.  

40. Доводи скаржників щодо відсутності у позивача оригіналу правовстановлюючого акту  серії Б022692 на земельну ділянку не заслуговують на увагу, оскільки згідно з рішенням Господарського  суду Житомирської області від 26.10.2015 у справі 906/907/15 оригінал даного документу оглядався у судовому засіданні 22.07.2015. 

41. Також безпідставними є доводи скаржників про те, що до позивача не перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,40 га у зв`язку з припиненням МСП "Творчо - виробничий центр "Олеся", оскільки офакт переходу права землекористувача від МСП "Творчо - виробничий центр "Олеся" до Приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся» підтверджується рішенням Господарського суду Житомирської області від 01 березня 2010 року у справі № 6/40-Д.

42. Щодо доводів скаржників про відсутність порушення прав позивача оскаржуваним рішенням, оскільки надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а відтак, оскаржуване рішення ради не породжує наслідків для власника чи користувача земельної ділянки, колегія суддів зазначає, що вони суперечать встановленим судом обставинами справи та вимогам ст.ст.116, 118, 123 Земельного кодексу України (на які посилається також відповідач), позаяк відповідно до вказаних положень закону надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є, після звернення до ради з відповідною заявою, одним з чергових етапів в порядку надання земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність або користування, та після отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідний орган місцевого самоврядування у двотижневий строк мав би прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 ЗК України) або про надання земельної ділянки у користування (ч.6 ст.123 ЗК України).

43. Інші доводи апеляційних скарг являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана правильно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

44. Доводи позивача про порушення судом апеляційної інстанції ч. 3 ст. 298 КАС України є безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції на стадії відкриття апеляційного провадження встановлено, що скаржники звернулись до суду в межах тридцятиденного строку апеляційного оскарження судового рішення з моменту його вручення, тому підстави для залишення апеляційної скарги без руху були відсутні.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ.

45. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

46. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

47. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

48. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

49. Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційні скарги відповідача та третьої особи слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги Житомирської міської ради, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  24 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.