Постанова
Іменем України
 
12 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 526/886/18
провадження № 61-45182св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - Держава України в особі Гадяцької райдержадміністрації, прокуратура Гадяцького району, акціонерний комерційний агропромисловий банк «Україна», Гадяцький районний відділ міліції (поліції), Державна податкова інспекція по Гадяцькому  району, Гадяцький районний суд Полтавської області, Книшівська  сільська рада Гадяцького району, секретар Книшівської сільської ради Гадяцького району Мілька Тетяна Петрівна, 
третя особа - Державна казначейська служба України, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області в складі судді Тищенко Л. І. від 11 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області в складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Бутенко С. В., Хіль Л. М.  від 30 серпня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому просив стягнути на його користь з держави Україна 25 000 000 грн моральної шкоди.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 липня                     2018 року позовну заяву повернуто позивачу.
 
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, заявник не усунув в повній мірі недоліки позовної заяви, визначені судом в ухвалі від 29 травня 2018 року.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою апеляційного суду Полтавської області від 30 серпня                2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 липня               2018 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду про повернення позовної заяви, зазначив про те, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не свідчать про порушення норм процесуального права.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
 
ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 30 серпня               2018 року, у якій посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що незаконними діями відповідачів позивачу заподіяно моральної шкоди. Повертаючи позовну заяву, суди попередніх інстанцій позбавили його на судовий захист.
 
Узагальнені доводи відзивів на касаційну скаргу
 
До Верховного Суду надійшов відзив Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявник просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що хоча позивачі зазначає відповідачем Державу Україна, але заявлені ним позовні вимоги стосуються фізичних осіб, та є такими, що не пов`язані між собою ні підставою їх виникнення ні поданими доказами. Крім того, зазначаючи у позовній заяві органи державної та виконавчої влади, позивач не підтвердив їх правоздатність, як юридичних осіб, та не зазначив їх місцезнаходження, як і не підтвердив, чи вказані ним відповідачі на даний час працюють у таких органах. Підстави для об`єднання позовної вимоги позивача до визначених ним відповідачів в одному провадженні відсутні.
 
До Верховного Суду надійшов відзив Гадяцької районної державної адміністрації на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявник просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що враховуючи те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту вчинення відповідачем протиправної поведінки, наслідком якої стало ушкодження здоров`я позивача, вважає, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.
 
До Верховного Суду надійшов відзив Гадяцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявник просить відмовити в задоволенні зазначеної касаційної скарги. Зазначає, що правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивач в повній мірі не усунув недоліки вказані в ухвалі Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 травня 2018 року, надавши недостовірну інформацію щодо відповідачів - фізичних осіб, та не вказав місцезнаходження юридичних осіб.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від                    13 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 526/886/18 з Гадяцького районного суду Полтавської області.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме, були відсутні у позовній заяві дані щодо місцезнаходження відповідачів, як державних органів (юридичних осіб), так і адреси місць проживання відповідачів, якими значаться фізичні особи.
 
19 червня 2018 року ОСОБА_1 подав до районного суду заяву про усунення недоліків та вказав адреси й місця проживання фізичних осіб - відповідачів.
 
Місцевий суд повертаючи позовну заяву виходив із того, що хоча позивач і зазначає відповідачем Державу Україна, але заявлені ним позовні вимоги стосуються фізичних осіб, та є такими, що не пов`язані між собою ні підставою їх виникнення ні поданими доказами. Крім того зазначаючи у позовній заяві органи державної та виконавчої влади, позивач не підтвердив їх правоздатність, як юридичних осіб та не зазначив їх місцезнаходження, як і не підтвердив чи вказані ним відповідачі на даний час працюють у таких органах.
 
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                       2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області  від 11 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 30 серпня                  2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції. 
 
У рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року у справі № 9-зп (справа за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України) зазначено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням прав на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.
 
Згідно з пунктами 2-9 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осію - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд  визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
 
Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, зокрема не містить обґрунтування  розміру моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, позовні вимоги викладено в узагальнюючому порядку, не конкретизовано якими саме діями відповідачів спричинено моральну шкоду та якими доказами це підтверджується.
 
Разом із тим, у позові ОСОБА_1 були викладені обставини, якими він обґрунтовує вимоги про відшкодування моральної шкоди, зазначає, що моральна шкода завдана йому незаконними діями відповідачів. Позивач стверджує, що зазначені ним в позові дії призвели до стресу та його душевних страждань. У грошовому виразі оцінив завдану йому моральну шкоду в сумі 25 000 000, яку просив стягнути з відповідачів.
 
За таких обставин суд першої інстанції з підстав наведених в ухвалі                   29 травня 2018 року дійшов помилкового висновку, що позов ОСОБА_2 не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а в подальшому про визнання позовної заяви неподаної і повернення її позивачу.
 
Оцінка законності і обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди має бути надана судом під час розгляду справи по суті.
 
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд на вказане уваги не звернув та залишив без змін помилкове судове рішення.
 
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (пункт 25 рішення у справі «Кутій проти Хорватії»).
 
Крім того, ЄСПЛ у пункті 35 рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії», у пункті 32 рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» зазначив, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а практичних та ефективних.
 
Суди першої та апеляційної інстанцій не врахували наведеного, а тому оскаржувані судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими.
 
Згідно частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
 
У зв`язку з допущеними судами попередніх інстанцій порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскаржувані  судові рішення необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду  
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від                     30 серпня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко  	
 	В. М. Коротун