Справа № 161/15170/18 	Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П. 	
Провадження № 22-ц/802/92/20  Категорія: 82 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
12 лютого 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Осіпука В.В.,
секретар судового засідання - Галицька І.П.,
з участю представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідача - ОСОБА_3 ,
представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення коштів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 , поданою від її імені представником ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2019 року,  

                                           В С Т А Н О В И В :
25 вересня 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що між нею, як покупцем та ОСОБА_3 , як продавцем було укладено два договори купівлі-продажу меблів: №70 від 07.12.2017 та №71 від 11.12.2017, згідно яких товар продавець зобов`язався доставити протягом 60 робочих днів і на виконання умов яких нею сплачено аванс у розмірах 13000 грн., 4662 грн. та 35000 грн.. 
Разом із тим, відповідач належним чином умови договору купівлі-продажу не виконав, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, замовлені та оплачені меблі, які б відповідали критеріям, визначеним у специфікації, як невід`ємній частині договорів, не виготовлені, сплачені кошти не повернуті.
Ураховуючи наведене, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму попередньої оплати товару у розмірі 52662 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн..
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2019 року в позові відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 від імені позивача ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на її безпідставність та законність і обґрунтованість судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
У судовому засіданні позивач та її представники апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.
Відповідач та її представник апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Судом встановлено, що між сторонами було укладено два договори купівлі-продажу меблів - №70 від 07.12.2017 та №71 від 11.12.2017 (а.с.6-13).
Предметом договору №70 від 07.12.2017 є м`який кут вартістю 40635 грн. (п.п.1.2, 2.3), за який цього ж числа позивачем внесено аванс у розмірі 13000 грн. (а.с.15).
Предметом договору №71 від 11.12.2017 є м`яке крісло вартістю 13630 грн. (п.п.1.2, 2.3), за який 17.12.2017 позивачем внесено аванс у розмірі 4662 грн. (а.с.14).
Крім того, за обома договорами позивачем внесено 20.07.2017 доплату у розмірі 35000 грн. (а.с.15).
Таким чином, загальна вартість м`яких меблів за обома договорами купівлі-продажу становить 54265 грн., з яких позивачем сплачено лише 52662 грн. та недоплачено за товар 1603 грн..
Зазначені договори містять відомості про індивідуальне замовлення меблів, яке полягає у виборі позивачем для зовнішнього вигляду меблів бажаної тканини за її властивостями та кольором. Ця обставина не оспорюється сторонами. 
Згідно з п. 1.1. укладених договорів продавець зобов`язується доставити і передати у власність покупця, а покупець відповідно до умов договору оплатити та прийняти товар, зазначений у п. 1.2. «Специфікація».
Відповідно до п. 3.1 продавець здійснює доставку товару зазначеного у п. 1.2. договору на свій склад у м. Луцьк в строк не пізніше 60 робочих днів з дня укладення договору. Решту суми покупець вносить в касу продавця протягом трьох днів з дня отримання повідомлення про надходження товару на склад продавця у м. Луцьк (п.2.5). Повідомлення покупця проводиться за допомогою телефонного зв`язку або з використанням послуг Укрпошти (п.2.6).
Судом встановлено та сторонами не оспорюється факт порушення строків доставки замовленого товару на склад продавця у м. Луцьк. Товар доставлено 20.03.2018.
Разом із тим, умовами договору визначено відповідальність продавця за порушення цього строку - сплата неустойки (пені) у відповідному розмірі (п.4.4).
Також судом вірно встановлено, що після повідомлення відповідачем 21.03.2018 позивача про доставку товару, остання не виконала свого обов`язку щодо внесення решти суми у касу (повної оплати товару), підписання відповідного відвантажувального документа (п.п. 2.5, 4.6) та відмовилася від отримання товару.
Посилання позивача на те, що до цього часу не виготовлені замовлені та оплачені меблі, які б відповідали критеріям, визначеним у специфікації, як невід`ємній частині договорів - спростовуються висновком експерта № О-15 від 26.07.2019 (а.с.129-131).
М`який диван відповідає замовленій специфікації. 
Різниця у розмірах м`якого крісла в частині його ширини обумовлена помилковим зазначенням такого розміру ширини 95 см у договорі купівлі-продажу №71 від 11.12.2017. Помилковість підтверджується неможливістю існування такого розміру, оскільки це фабричний товар, розміри якого чітко визначені у каталозі, наданому позивачу для ознайомлення, за зразками якого замовлялися меблі і виробником допускаються відхилення у параметрах готових меблів до +- 50 мм. Згідно з каталогом ширина замовленого крісла визначена - 88 см (а.с.111, 145). Згідно експертного висновку ширина виготовленого крісла становить 83,5 см, що є у межах встановлених виробником допустимих відхилень.
Із договорів купівлі-продажу вбачається, що відповідач виконала свої зобов`язання щодо повного інформування позивача із основними властивостями замовленого товару конкретного виробника та правилами продажу товарів за зразками (п.п.4.1, 4.3, 6.2).
Позивач не довела, що відповідачем доставлено для неї товар неналежної якості, а також судом вірно встановлено, що позивачем не проведено повної оплати за придбаний товар.
Зазначені обставини не дають підстав для задоволення позову ні за ст. 672 ч.ч.1, 3 ЦК України, як про це зазначено в апеляційній скарзі, ні за ст. 693 ч.2 ЦК України, як про це зазначено у позовній заяві.
З урахуванням наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові із заявлених позивачем підстав. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд            
                                         П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 , подану від її імені представником ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий - суддя  

Судді