ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" січня 2020 р.           Справа№ 910/8368/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.
Представники сторін:
від позивача не з`явився   
від відповідача Перевозник П.М.   
розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Шумовецьке"
на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 (повний текст складено 08.11.2019) 
у справі № 910/8368/19 (суддя Удалова О.Г.)
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Шумовецьке"
до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова
корпорація України" 
про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Шумовецьке" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання недійсним укладеного сторонами договору складського зберігання зерна № 1843Б/2018 від 09.07.2018 з моменту його вчинення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що укладений сторонами договір суперечить вимогам чинного законодавства в тому, що всупереч вимогам ст.ст. 1, 11, 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", а також п. 5 Постанови КМУ № 510 від 11.04.2003 "Про забезпечення сертифікації зернових складів на відповідність послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, запровадження складських документів на зерно" відповідач не має сертифікату відповідності послуг на зберігання зерна та продуктів його переробки, а отже, в розумінні закону, не є особою, яка має право надавати послуги зі зберігання зерна. Крім того,  укладений сторонами договір, не містить  положень щодо обов`язку зернового складу за письмовою згодою поклажодавця, у випадку невідповідності прийнятого на зберігання зерна державним стандартам, здійснювати доведення (доробку) такого зерна до його відповідності державним стандартам; зазначення найменування зернової культури, що приймається відповідачем на зберігання; положення про обов`язок зернового складу повідомляти поклажодавця про умови зберігання зерна; положення про обов`язок зернового складу надати поклажодавцю додаткові послуги, у разі одержання від останнього замовлення на такі послуги.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача про невідповідність укладеного між сторонами договору вимогам Типового договору складського зберігання зерна. Крім того, судом відхилені доводи позивача, що договір не містить номерів свідоцтв про державну реєстрацію зернового складу та поклажодавця, оскільки свідоцтва про державну реєстрацію зернового складу скасовані 07.05.2011 з дати набрання чинності Законом України від 07.04.2011 № 3205-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скасування свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та фізичної особи-підприємця".
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Шумовецьке" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом не спростовано твердження позивача про те, що укладений між сторонами договір не відповідає вимогам Типового договору складського зберігання зерна.
Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2019 по справі №910/8368/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Пашкіна С.А., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду на 22.01.2020.
14 січня 2019 року від відповідача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просить залишити без змін оскаржуване рішення.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2020, в зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пашкіної С.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 22.01.2020 по справі №910/8368/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Шумовецьке" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 у справі №910/8368/19. 
В судовому засіданні 22.01.2020 представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно з п. 11,  ст. 270 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до п. 12,  ст. 270 Господарського процесуального кодексу України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача.
Відповідно до ст.  269, ч. 1 ст.  270 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції  встановив наступне.
09 липня 2018 року між ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (зерновий склад) та СГ ТОВ "Шумовецьке" (поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна № 1843Б/2018 (далі - Договір).
Відповідно до умов Договору поклажодавець зобов`язувався передати зерно, а зерновий склад зобов`язувався прийняти його на зберігання на умовах, визначених договором.
Згідно з п. 1.4 Договору, при виконанні умов договору, сторони керуються "Положенням про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки філіями та структурними підрозділами ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - Положения), затвердженим наказом ПАТ "ДПЗКУ" від 22.06.2017 № 136, яке розміщене на сайті www.рzcu.gov.ua.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" договір складського зберігання зерна є публічним договором, типова форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що укладений між сторонами Договір не відповідає положенням Типового договору, форма якого затверджена  постановою Кабінету Міністрів України № 1699 від 08.12.2006, а також вимогам  Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».
Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Щодо доводів позивача про невідповідність спірного договору п. 1 Типового договору складського зберігання зерна, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 1 Типового договору складського зберігання зерна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 № 510 "Про забезпечення сертифікації зернових складів на відповідність послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, запровадження складських документів на зерно" із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1699 (далі - Типовий договір) поклажодавець зобов`язується передати зерно _________ (найменування сільськогосподарської культури) за заліковою вагою _________ (цифрами та словами) на зерновий склад, який зобов`язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.
Пунктом 1.3 спірного договору передбачено, що кількість зерна, що передається на зберігання, його якісні показники та інші характеристики зазначаються у складських документах, що видаються зерновим складом поклажодавцю відповідно до умов договору.
Приймання та одночасне оформлення зерна на зберігання здійснюється зерновим складом, згідно з п. 2.16 розділу ІІ Положення. На бланку складської квитанції у графі "примітка" вказують вид надходження зерна (п. 4.2 спірного договору).
Відповідно до п. 4.10 спірного договору, на підтвердження прийняття зерна на зберігання, на кожну партію зерна, прийняту протягом доби, зерновий склад видає поклажодавцю складський документ із зазначенням фізичної ваги та фактичних показників якості зерна, а також залікової ваги. Залікова вага розраховується згідно з додатком № 3 до Положення, із врахуванням фізичної ваги та показників для розрахунків, встановлених у додатку № 2 до договору.
За приписами ст.ст. 37 та 43 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" складська квитанція є складським документом на зерно, який підтверджує прийняття зерна на зберігання. 
Колегія суддів звертає увагу, що договір є публічним, в зв`язку з чим, його умови є однаковими для всіх поклажодавців. Беручи до уваги, що за одним договором складського зберігання зерна на зберігання може передаватися зерно різних видів та класів, вид (найменування) зерна, яке передається на зберігання, зазначається у відповідних складських квитанціях до договору. 
З огляду на викладене, доводи апелянта,що судом не встановлено де саме має бути зазначено найменування сільськогосподарської культури, яка має бути передана по спірному договору зерновому складу, колегією суддів визнано безпідставними.
Щодо доводів апелянта, що в спірному договорі сторони не зазначили такої умови, відповідно до якої, у разі невідповідності якості показників зерна вимогам державних стандартів, зерновий склад здійснює доведення (доробка) зерна за письмовою згодою поклажодавця, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями ч. 8  ст. 24 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні»  та п. 2 Типового договору передбачено, що кожна із сторін договору складського зберігання зерна при відвантаженні зерна має право вимагати перевірки його якості. Витрати, пов`язані із проведенням аналізу його якості, несе сторона, що зажадала його перевірки.
Пунктом 2.4 спірного договору передбачено, що у разі невідповідності показників якості зерна характеристикам і нормам державних стандартів України, зерновий склад (у разі технологічної можливості), за рахунок поклажодавця, здійснює доведення (доробку) такого зерна до відповідних показників якості, які враховуються при розрахунках залікової ваги і нарахуваннях за послуги зерновим складом, зазначених у додатку № 2 до договору. Поклажодавець повідомлений та погоджується сплатити в повному обсязі послуги з доробки такого зерна зерновим складом.
Згідно з положеннями п. 4.15 спірного договору, за письмовою домовленістю із поклажодавцем, зерновий склад може погодитись доробити зерно до якісних показників, встановлених згідно з вимогами поклажодавця. В такому випадку, якісні показники, порядок розрахунку залікової ваги та тарифи на послуги зернового складу по доведенню зерна до таких показників якості визначаються у додатковій угоді до договору між сторонами.
Таким чином, умови спірного Договору відповідають умовам п. 5 Типового договору.
Крім того, апелянт зазначає, що спірним Договором непередбачена умова, відповідно до якої  зерновий склад зобов`язаний повідомити поклажодавця про умови зберігання зерна, що не відповідає  пп. 3 п. 6 Типового договору.
Колегія суддів не погоджується з таким твердженням апелянта, оскільки останні спростовуються умовами Договору, зокрема, в п.1.5. Договору зазначено адресу зернового складу: вул. Привокзальна, 1. с-щ Богданівці, Хмельницький р-н., Хмельницька обл. Розділом 2 Договору визначено вимоги до якості зерна, яке приймається на зберігання.
Розділом 3 Договору встановлено обов`язки сторін щодо зберігання зерна.
В розділі 4 сторони визначили           умови та порядок приймання зерна на зберігання.
Відповідно до розділу 5 Договору  сторонами погоджено порядок зберігання та доведення зерна до якісних показників.
Згідно з розділом 6 встановлено порядок відвантаження зерна.
Умови та порядок переоформлення права власності на зерно, передане на зберігання, передбачені розділом 8 Договору.
Крім того, в розділі 9 Договору сторони погодили умови оплати зберігання зерна та додаткових послуг, що надаються зерновим складом. 
В розділі 11 визначено підстави відповідальності сторін за порушення ними їх договірних зобов`язань та обсяг такої відповідальності.
Також, розділом 12 визначено термін зберігання зерна та права зернового складу, у випадку невжиття покладжодавцем заходів щодо відвантаження зерна; а в розділі 13 Договору - особливості зберігання зерна за простим та подвійним складськими свідоцтвами.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що укладаючи спірний Договір відповідач був  повідомлений про умови зберігання зерна.
Крім того, колегія суддів зазначає, що перелік додаткових послуг, тарифи на них та умови надання, визначені в пунктах 3.3., 4.15., 9.1., 9.4. Договору, а також додатку №1 до Договору. Таким чином, спірний Договір відповідає умовам п.п. 6 Типового договору.
Також, апелянт зазначає, що Договором не передбачено обов`язок зернового складу, в разі виявлення пошкодження зерна, повідомити поклажодавця протягом одного дня. Проте, зазначені доводи спростовуються п. 6.7., 6.9. Договору, згідно з якими якість зерна підтверджується посвідченням про якість зерна, виданим лабораторією зернового складу. При відвантаженні зерна згідно з заявою поклажодавця на відвантаження, зерновий склад надає поклажодавцю попередній акт-розрахунок із зазначенням убутку (втрат) у вазі зерна за рахунок зміни показників якості зерна, а також якості та кількості зерна, що підлягає відвантаженню, згідно з затвердженим сторонами зразком, наведеним у додатку № 4 до договору та погодженим сторонами. При остаточному відвантаженні зерна, сторони складають остаточний акт-розрахунок розміру втрат чи збільшення кількості зерна по вазі, за рахунок зміни показників якості, який має бути наданий поклажодавцю не пізніше дати відвантаження зерна та погашення відповідного складського документа. Поклажодавець зобов`язаний погодити та повернути зерновому складу остаточний акт-розрахунок із зазначенням розміру убутку (втрат) чи збільшення кількості зерна по вазі, за рахунок зміни показників якості, у строк не пізніше 10 (десяти) робочих днів, з дня отримання примірника акту-розрахунку від зернового складу. За невиконання обов`язку повернути зерновому складу погоджений остаточний акт-розрахунок, зерновий склад має право стягнути з поклажодавця неустойку у порядку, передбаченому договором.
Щодо тверджень позивача про те, що умови Договору не відповідають п. 17 Типового договору, колегія суддів зазначає наступне. 
Пунктом 17 Типового договору передбачено, що у разі коли зерновий склад має право розпоряджатися зерном (його частиною) поклажодавця, застосовуються правила про позику, відповідно до яких зерновий склад сплачує поклажодавцю за користування зерном ____ відсотків за кожний місяць, з урахуванням ринкових цін. Строк повернення права розпоряджатися зерном (його частиною) поклажодавця встановлюється до __ ___________ 20__ року.
Відповідно до п. 10.2 спірного договору зерновий склад не має права розпоряджатись зерном поклажодавця, крім випадків, передбачених п. 9.5 та п. 12.5 договору.
Таким чином, умови п. 17 Типового договору не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, оскільки, згідно з укладеним Договором, ТОВ «Шумовецьке» не надавало право позивачу розпоряджатися зерном, переданим на зберігання.
Також, колегія суддів звертає увагу апелянта, що викладення умов договору у спосіб, відмінний від застосованого у типовому договорі (приміром, викладення умов договору іншими словами), не є відступом від змісту типового договору. Під таким відступом слід розуміти включення сторонами до господарського договору умов, які створюють регулювання, що за змістом прав і обов`язків сторін суперечить відповідному регулюванню, передбаченому типовим договором.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що умови спірного договору не суперечать вимогам чинного законодавства, а сторони скористались своїм правом та конкретизували умови Типового договору.
Крім того, колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на невідповідність умов спірного Договору підпунктам 5,9,10, п. 6 та підпунктів 1,4,5 п. 9 типового договору, не були зазначені, як підстави позову, та не заявлялись до суду першої інстанції, а відтак не досліджувались судом.
Відповідно до ч. 5 ст. 269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 по справі №910/8368/19 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.
Відповідно до    ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Керуючись ст.ст.  129,  269,  270,  п. 1 ч. 1 ст.  275, ст.ст.  281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Шумовецьке" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 по справі №910/8368/19 без змін.
2.Справу №910/8368/19 передати до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.
          Повний текст постанови складено 28.01.2020.

Головуючий суддя                                                            Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                В.В. Андрієнко

                                                                                С.І.  Буравльов