СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2020 р.                                                                          Справа № 905/1472/19  

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

без виклику представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вх. №3472Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року (суддя Говорун О.В., повний текст складено 22.10.2019 року) у справі №905/1472/19

за  позовом   Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська"
про стягнення штрафу у розмірі 21720 грн, - 

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" про стягнення штрафу у розмірі 21720 грн.
Рішенням господарського суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року (суддя Говорун О.В., повний текст складено 22.10.2019 року) у справі №905/1472/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" суму штрафу за невірно зазначену масу вантажу у розмірі 4344 (чотири тисячі триста сорок чотири) грн та витрати з оплати судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. В задоволенні інших вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач - АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця"  звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати в частині зменшення штрафу, задовольнити позов у повному обсязі. 
Ухвалою суду від 19.11.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі №905/1472/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року у справі №905/1472/19. Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу позивача та доказів надсилання  скаржнику копії відзиву та доданих до нього документів. Роз`яснено учасникам справи, що апеляційний розгляд справи № 905/1472/19 відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Через канцелярію суду ТОВ "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"  без задоволення.  
Відповідно до ч. 13  ст. 8 Господарського процесуального кодексу України    розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 5  ст. 252 ГПК України    суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як встановлено господарським судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" (вантажовідправник) 08.02.2019  зі станції Удачна Донецької залізниці на станцію Запоріжжя - Ліве Придніпровської залізниці, відвантажило на адресу ПрАТ "Запоріжкокс",  (вантажоодержувач) за залізничною накладною №48258388, у вагоні №53518825, вантаж - концентрат вугільний кам`яне, навал. При оформленні залізничної накладної №48258388, у вагоні №53518825 відповідачем вказано масу вантажу: нетто - 67400кг, тара - 21700кг. Завантаження вантажу у вагон здійснювалось засобами відправника. Маса визначена на електронних вагах (150т) (а.с.10).
При проходженні вагону №53518825 станції Чаплине - Придніпровської залізниці, було здійснено контрольну перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вищезазначеному вагоні з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №48258388.
Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено комерційним актом №454201/7 складеним 10.02.2019, в розділі "Д" якого зазначено: "На підставі акту загальної форми №21 ст. Чаплине від 10.02.2019 вагон було подано на контрольне зважування. При зважуванні на справних 150-ти тонних вагонних вагах станції Чаплине зав.№1465 (держ.повірка 19.12.2018) виявилось: брутто 86200 кг, тара з документу 21700 кг, нетто 64500 кг, що менше документу на 2900 кг. Згідно документу значиться: концентрат вугільний. Вантаж марковано катком-ущільнювачем і поперечними смугами 1,5-2м. Вага визначена відправником на вагонних вагах (150т) заводський ВВЭТ-150№071201300 ВВЭТ- 150 №088. Брутто не вказано, нетто 67400 кг, тара з документа 21700 кг. Фактично виявлено: навантаження в вагоні на рівні бортів. Вантаж марковано поперечними смугами, без виїмок та поглиблень. Двері люка зачинено, течі вантажу немає. При повторному зважуванні вага вагону підтвердилась. Вантаж, якого бракує в вагоні вміститися міг. Зав. вантажним двором по штатному розкладу відсутній" (а.с.11 зворотна сторона).
Крім того, відомості щодо розходження в масі вантажу визначеної відправником між масою вантажу визначеного залізницею після контрольного зважування, містяться в акті загальної форми №15 від 10.02.2019, складеного станцією Чаплине Придніпровської залізниці (а.с.14). 
Згідно технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ) - вагонних ваг, тип тензометричні, заводський №1465, міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 1 раз на 3 місяці. 
19.09.2018 була проведена державна повірка зазначених ваг, 13.12.2018 - огляд-перевірка (а.с.16-17).
Факт зважування та розходження у масі вантажу підтверджується і випискою з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах по ст.Чаплине, відповідно до якої маса вантажу у вагоні менша ніж зазначена у накладній на 2900кг. (а.с.15).
На станції призначення (ст.Запоріжжя - Ліве Придніпровської залізниці) був заповнений розділ "Є" комерційного акту №454201/7/248 від 10.02.2019, відповідно до якого, під час перевірки вантажу різниці між комерційним актом, складеним на станції Чаплине Придніпровської залізниці не виявлено, навантаження відповідає провізному документу  (а.с.12 зворотній бік).
Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно з ч. 2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Статтею 37 Статуту залізниць України (далі - Статут) встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно з ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.    
Відповідно до ст.122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно з абз.2 п.2.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (далі - Правила № 644), маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.
Пунктом 5.5. Правил № 644 закріплено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Частиною 1 статті 118 Статуту встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Позивачем, за неправильно зазначену у залізничній накладній №48258388 масу вантажу у вагоні №53518825 нарахований штраф відповідачу в розмірі 21720 грн. 
колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини і погоджується з висновком місцевого господарського суду, щодо відповідності суми штрафу вимогам ст.ст. 118, 122 Статуту, наведені апелянтом у скарзі доводи, не спростовують цих висновків місцевого господарського суду та не доводять їх помилковість.
Стосовно зменшення розміру штрафу до 1 провізної плати до 4344 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1      ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 3  ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 06.09.2019 у справі №910/16925/18.
На думку суду, позивач не довів ні настання, ні обґрунтованої можливості  настання будь-яких негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення.
Відсутність можливості зменшення розміру штрафу, передбаченого законодавством, та його стягнення без врахування судом конкретних обставин справи, зокрема, характеру вчиненого порушення, негативних наслідків, в тому числі і можливих, та співмірності між вчиненим порушенням та такими наслідками, може призвести до ситуації коли за різні по характеру та наслідкам порушення судом може бути стягнений один і той саме розмір штрафу, що, в свою чергу, не сприятиме виконанню завдання господарського судочинства щодо справедливого вирішення справи судом.
Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, з огляду на те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, а також враховуючи, що фактична маса вантажу виявилась меншою за масу вантажу, яка зазначена в накладній, що, в свою чергу, не створювало небезпеку на залізничному транспорті, то суд дійшов обґрунтованого, на думку судової колегії, висновку про зменшення розміру штрафу до 1 провізної плати до 4344 грн, що є співмірним вчиненому відповідачем порушенню і становить 100% від суми, нарахованої позивачем за перевезення залізницею вантажу у вагоні, в якому невірно зазначену масу вантажу, а також  враховуючи і те, що провізна плата за перевезення в цьому вагоні була розрахована, виходячи з більшої ніж фактично виявленої маси вантажу у вагоні.  
Згідно з ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позову.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи на основі повного і об`єктивного дослідження поданих доказів.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року у справі №905/1472/19 слід залишити без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року у справі №905/1472/19 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року у справі №905/1472/19 залишити без  змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки  оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складено 17.01.2020 року.

Головуючий суддя                                                                         Ільїн О.В.  

Суддя                                                                                                Россолов В.В.

Суддя                                                                                                Хачатрян В.С.