ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«24» лютого 2020 року
м. Харків
справа № 643/17177/19-ц
провадження № 22ц/818/1734/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Бровченка І.О., Маміної О.В., 
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач –  ОСОБА_2 ,
третя особа – Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз»
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року в складі судді Задорожної А.М. 
в с т а н о в и в:
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Московського районного суду м. Харкова щодо ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задоволено частково; вирок Московського районного суду м. Харкова щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Позовна заява мотивована тим, що під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, встановлено, що 16 серпня 2016 року близько 22:00 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «CHERY Amulet» реєстраційний номер № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , рухався по вулиці Академіка Павлова в м. Харкові зі стороні вулиці Валентинівської в напрямку проспекту Ювілейного. В районі перехрестя вулиці Академіка Павлова та вулиці Механізаторської ОСОБА_2 з метою виконання маневру повороту ліворуч, зупинив керований ним автомобіль, надаючи перевагу в русі зустрічним транспортним засобам, які рухались на зелений сигнал світлофору, але не впевнився в безпеці своїх дій та грубо порушив пункти 10.1, 16.6 ПДР України, почав рухатися, виконуючи поворот ліворуч на вулицю Механізаторську, при цьому допустив зіткнення з мотоциклом «ІЖ Юпітер 5» реєстраційний номер № НОМЕР_2 під його керування, який рухався по вулиці Академіка Павлова у зустрічному йому напрямку прямо.

Зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1055-А/16 від 15 вересня 2016 року у зв`язку з подіями 16 серпня 2016 року у нього встановлені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді множених переломів кісток лівої гомілки: подвійний перелом великогомілкової кістки у верхній та нижній третинах із зсувом, перелом малогомілкової кістки у верхній третині із зсувом. 

Вказав, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди його госпіталізовано до відділення політравми ХМК ЛШНМД з діагнозом множенні переломи кісток, де він перебував з 16 серпня 2016 року до 22 серпня 2016 року.

В процесі лікування на придбання ліків ним витрачено грошові кошти на суму 4516,35 грн. Крім того, в цілях лікування ним придбано позавогнищевий апарат для остеосинтезу кісток гомілки «Рибінск» вартістю 9400,00 грн.

28 березня 2017 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса проведено судову автотоварознавчу експертизу, згідно з висновком якої величина матеріального збитку, заподіяна йому як власнику мотоцикла «ІЖ Юпітер 5» реєстраційний номер № НОМЕР_2 , складає 1533,07 грн, вартість відновлювальних робіт - 4243,54 грн.

Зазначив, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалою Київського районного суду м. Харкова накладено арешт на його мотоцикл, який на підставі рішення суду направлено для тимчасового зберігання на стоянку тимчасового зберігання за адресою: АДРЕСА_1 та ним сплачено вартість послуг за тимчасове зберігання транспортного засобу в розмірі 3000,00 грн.

Таким чином, майнова загальна шкода, завдана ним в результаті протиправних дій ОСОБА_2 складає 21 159,89 грн.

Вважав, що протиправними діями ОСОБА_2 йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 50 000,00 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму заподіяної майнової шкоди у зв`язку із скоєнням злочину в розмірі 21 159,89 грн та суму заподіяної моральної шкоди у зв`язку із скоєнням злочину в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином в загальному розмірі 23 737,57 грн, в задоволенні позовних вимог в іншій частині – відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 237,37 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення; стягнути з нього на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі 20 294,53 грн; в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що ані в матеріалах кримінального провадження, ані під час розгляду справи позивачем не надано жодних належних доказів спричинення шкоди, яка полягає у проведенні відновлювального ремонту мотоциклу та вартості замінених при ремонті деталей у розмірі 4243,54 грн; що реальним та фактично доведеним розміром матеріальної шкоди, завданої позивачу є сума у розмірі 15 368,17 грн; разом із частково задоволеними вимогами про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, загальна сума матеріальної та моральної шкоди складає 25 368,17 грн; що розмір загальної суми шкоди, з урахуванням зменшення на 20% від реально завданої шкоди, повинен становити 20 294,53 грн. 

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині – скасувати.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що сума шкоди в розмірі 23 737, 57 грн (13 737, 57 грн - майнова шкода та 10 000,00 грн – моральна шкода), яка доведена позивачем, повинна бути відшкодована винуватцем дорожньо - транспортної пригоди, навіть, якщо його цивільно – правова відповідальність застрахована, і страховик не заперечує проти задоволення доведеної позивачем суми шкоди. 

Проте, з таким висновком суду повністю в оскаржуваній частині погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі без позбавленням права керувати транспортними засобами; на підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України покладено на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; звільнено ОСОБА_2 від відбуття призначеного судом покарання на підставі пункту "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році"; речовий доказ - автомобіль «СHERY Amulet», реєстраційний номер № НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_3 , залишено у її володінні; скасовано арешт на мотоцикл «Іж-Юпітер 5», реєстраційний номер № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року по справі № 640/12739/16-к н/п 1-кс/640/6393/16, та передано у володіння ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 15 368, 17 грн та на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн; в іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» - відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 725/16 від 10 жовтня 2016 року 3958, 20 грн, на проведення експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди № 241/17 від 22 березня 2017 в розмірі 1055, 52 грн, а всього 5013, 72 грн, на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 827 від 28 березня 2017 року в розмірі 3714,00 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Московського районного суду м. Харкова щодо ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задоволено частково, вирок Московського районного суду м. Харкова щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1055-А/16 від 15 вересня 2016 року у ОСОБА_1 встановлені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді множинних переломів кісток лівої гомілки: подвійний перелом великогомілкової кістки у верхній та нижній третинах із зсувом, перелом малогомілкової кістки у верхній третині із зсувом. 

Порушення  вимог пунктів 10.1 та 16.6  Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 , які відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 241/17 від 22 березня 2017 року знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем, проявив необачність, перед початком свого руху та зміною його напрямку ліворуч не впевнився в безпеці своїх дій та не надав перевагу в русі мотоциклу «Іж-Юпітер 5», реєстраційний номер № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному йому напрямку та допустив з ним зіткнення, що спричинило вищевказані наслідки.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована у Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9021121 від 30 березня 2016 року.

Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 100 000,00 грн, розмір франшизи – 2000,00 грн (а.с.18).

ОСОБА_2 під час проведення судового засідання в кримінальному провадженні винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом. При цьому цивільний позов потерпілого не визнав, оскільки автомобіль «СHERY Amulet» застрахований, вважав, що шкоду повинна відшкодувати страхова компанія.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 16 червня 2017 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 16 серпня 2016 року відбулася у зв`язку з недотриманням ОСОБА_1 вимог пунктів 12.3. ПДР України, що, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» в рамках цивільного позову направив суду заперечення на цивільний позов, в якому зазначив, що 17 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до страховика із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

24 квітня 2017 року подав заяву про виплату страхового відшкодування із зазначенням банківських реквізитів щодо перерахування суми страхового відшкодування. Будь-яких документів стосовно матеріальних збитків надано ним не було. Отже, за умови визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та надання суду та Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий союз» оригіналів (завірених якісних копій) платіжних документів, належним чином завірених копій виписок та призначень медикаментів закладів охорони здоров`я Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» частково не заперечуватиме проти стягнення наступних витрат на лікування позивача.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 827 від 28 березня 2017 року, яка була проведена в рамках кримінального провадження про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, величина матеріального збитку, заподіяного власнику мотоцикла «Іж-Юпітер 5», реєстраційний номер № НОМЕР_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 серпня 2016 року, становить 1533,07 грн, а вартість відновлювального ремонту - 4243,54 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема, з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

За таких обставин, у разі якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.
Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18, яка відступила від висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року в справі № 6-2587цс18.

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Зазначене має важливе юридичне значення, оскільки у разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика для страхової виплати, решту завданої і доведеної шкоди відшкодовує особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (стаття 1194 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована у Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9021121 від 30 березня 2016 року.
Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 100 000,00 грн, розмір франшизи – 2000,00 грн.

Також, матеріали справи свідчать про те, що доведений позивачем розмір майнової шкоди становить 19 671, 96 грн, яка складається з матеріального збитку – 1533, 07 грн, відновлювального ремонту – 4243, 54 грн, медичних витрат, які складаються з витрат на придбання позавогнищевого апарату для остеосинтезу кісток гомілки – 9400,00 грн та ліків – 4495,35 грн. При цьому загальна сума майнової шкоди у зв`язку з недотриманням  ОСОБА_1  під час дорожньо – транспортної пригоди вимог пунктів 12.3. ПДР України зменшена судом на 20% та становить 13 737, 57 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 17 березня 2017 року звертався до страховика відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 24 квітня 2017 року - із заявою про виплату йому страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, з яким страхувальник уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий союз» відмовлено ОСОБА_1 у виплаті або сплачено страхове відшкодування.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, заявлені до її заподіювача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, не підлягають задоволенню, оскільки розмір заявленої до відшкодування шкоди не перевищив страхової суми та позивач не отримував відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що за наявності вини у дорожньо-транспортній пригоді страхувальника, саме страхова компанія зобов`язана відшкодувати завдану нею майнову шкоду у межах ліміту відповідальності.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку в оскаржуваній частині про стягнення з відповідача матеріальної шкоди.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою відповідно до статті 376 ЦПК України для скасування судового рішення, судова колегія вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, як вбачається з змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 із розміром стягнутої судом суми моральної шкоди згодний і в цій частині судове рішення не оскаржував.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, судовий збір в розмірі 356,06 грн за подачу апеляційної скарги підлягає компенсації ОСОБА_2 за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  – задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року в оскаржуваній частині – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди – відмовити.

В іншій частині рішення не оскаржувалося та не переглядалося.
Судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 356, 06 грн підлягає компенсації ОСОБА_2 за рахунок держави.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                І.О. Бровченко

О.В. Маміна

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.