Постанова 
Іменем України 

10 лютого 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 757/14077/18
 
провадження № 61-14595св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,
 
учасники справи:
 
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом (позивач за зустріним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Пархомчуком Романом Ігоровичем, на постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Левенця Б. Б., та касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Шкварко Андрієм Володимировичем, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року у складі судді Ковальчук Л. М. та постанову Київського апеляційного суду від                          13 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О.,               Гаращенка Д. Р., Левенця Б. Б.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Позов мотивований тим, що з 06 липня 1996 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який був розірваний рішенням Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/11516/14-ц від            14 жовтня 2014 року. Під час перебування у шлюбі ними було набуто об`єкти нерухомого майна, перелік яких наведено в позовній заяві. Вказане нерухоме майно є їхньою спільною сумісною власністю, набутою подружжям у шлюбі, та таким, що підлягає поділу відповідно до статей 69-71 Сімейного кодексу України.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, набутого під час шлюбу, розподіливши його між ним та відповідачем за первісним позовом у рівних частинах, а саме у розмірі Ѕ частини зазначеного спільно нажитого майна, та визнати за ним право власності на його частину спільної сумісної власності.
З урахуванням збільшення розміру позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд здійснити поділ майна загальною вартістю 150 053 000 грн, виділивши відповідачці ОСОБА_2 58,79 % спільно нажитого майна, а йому - 41,21 %. За таких підстав, просив визнати за ним право власності на:
- квартири АДРЕСА_1 ;
- машиномісце № НОМЕР_1 (10й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2 ;
- машиномісця №№ НОМЕР_2 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2 ;
- машиномісця №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які розташовані в підземному паркінгу по АДРЕСА_3 ;
- квартиру АДРЕСА_4 .
ОСОБА_3   виділити:
- квартиру АДРЕСА_5 ;
- домоволодіння по АДРЕСА_6 ;
- земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_6 , кадастровий номер 3222481201:01:006:0108, загальною площею 0,1958 га;
- земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_6 , кадастровий номер 3222481201:01:001:0130, загальною площею 0,0548 га.
В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, обґрунтовуючи його тим, що після розлучення діти залишились проживати з нею, проте з вересня 2017 року відповідач не надає матеріальну допомогу на їх утримання. 
Посилаючись на те, що оскільки троє неповнолітніх дітей проживають з нею та перебувають на її утриманні, їх інтереси, у тому числі щодо забезпечення житлом, є пріоритетними, а тому її частка при поділі має бути збільшена, ОСОБА_2 просила суд здійснити поділ майна шляхом виділення їй в особисту приватну власність та визнання за нею права особистої приватної власності на об`єкти загальною вартістю 86 114 666 грн 67 коп. (57,39 %), а саме:
- квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 ;
- машиномісця №№ НОМЕР_2 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_9 ;
- машиномісце № НОМЕР_1 (1-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_10 ;
- квартиру АДРЕСА_5 ;
- машиномісця №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 у підземному паркінгу по АДРЕСА_3 ;
- квартиру АДРЕСА_4 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/6 часток житлового будинку по АДРЕСА_6 , та за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частку цього будинку і залишити його у спільній частковій власності колишнього подружжя.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від             30 січня 2019 року у справі № 757/14077/18 зустрічний позов               ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та об`єднано їх в одне провадження.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від              22 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.
В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , виділено ОСОБА_2 58,79% спільно нажитого майна вартістю 88 216 000,00 грн, що складається з майна: 
- квартира АДРЕСА_5 , яка складається з 3 кімнат, жилою площею 62,00 кв. м, загальною площею 248,00 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від                02 червня 2006 року, бланк серії НОМЕР_10, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація);
 - домоволодіння АДРЕСА_6 , яке складається з одного житлового будинку загальною площею 1 051,7 кв. м, житлової площею  232,9 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 02 березня 2010 року, виданого Виконавчим комітетом Віто-Поштовської сільської ради на підставі рішення, номер запису про право власності - 29831452; 
- земельна ділянка по АДРЕСА_6 , кадастровий номер 3222481201:01:006:0108, загальною площею 0,1958 га, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Державного акта на земельну ділянку серія ЯА №600784, виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 02 листопада 2005 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 червня  2005 року, посвідченого Ященко П. В., нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області  08 червня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 5368; 
- земельна ділянка по АДРЕСА_6 , кадастровий номер 3222481201:01:001:0130, загальною площею 0,0548 га, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі державного акта на земельну ділянку серія ЯГ №062591, виданого Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі 11 грудня 2009 року.
 
В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , виділено ОСОБА_1 41,21% спільно нажитого майна вартістю 61 837 000,00 грн, що складається з майна: 
- квартира АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 33804759, яка складається з 3 кімнат, житловою площею 86,80 кв. м, загальною площею 148,10 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 24 січня 2011 року, бланк серії НОМЕР_5, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); 
- квартира АДРЕСА_11 , секція А , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 33798063, складається з 4 кімнат, житловою площею 119,20 кв. м, загальною площею 199,40 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 24 січня 2011 року, бланк серії НОМЕР_11, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); - машиномісце № НОМЕР_1 (1-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2 , секція В , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 398970480000, площею 8,30 кв. м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі дублікату Свідоцтва про право власності, виданого на підставі Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 лютого 2014 року за № 14 взамін втраченого свідоцтва серії НОМЕР_12, реєстрація права власності проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14201004 від 03 липня 2014, ОСОБА_5 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві; 
- машиномісце № НОМЕР_6 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 344897180000, площею 12,20 кв. м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі дублікату Свідоцтва про право власності, виданого на підставі Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 лютого 2014 року за № 19 взамін втраченого свідоцтва серії НОМЕР_9, реєстрація права власності проведена на підставі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12589261 від 22 квітня 2014 року, ОСОБА_6 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві; 
- машиномісце № НОМЕР_7 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2 , секція В , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 348671580000, площею 12,20 кв. м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі дублікату Свідоцтва про право власності, виданого на підставі Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 лютого 2014 року за № 15 взамін втраченого свідоцтва серії НОМЕР_8, реєстрація права власності проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12705019 від 28 квітня 2014 року, ОСОБА_7 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві; 
- машиномісце № НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 , площею 26,50 кв. м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 30 березня 2006 року, бланк серії НОМЕР_13, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); 
- машиномісце № НОМЕР_4 в підземному паркінгу по АДРЕСА_3 , площею 26,30 кв. м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 30 березня 2006 року, бланк серії НОМЕР_14, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація);
 -квартира АДРЕСА_4 , складається з 2 кімнат, жилою площею 33,90 кв. м, загальною площею 72,10 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21 лютого 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубко І. І., зареєстровано в реєстрі № 281.
 
В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , визнано за ОСОБА_1 право власності на наступне майно: 
- квартиру АДРЕСА_11 , секція А , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 33798063, складається з 4 кімнат, житловою площею 119,20 кв. м, загальною площею 199,40 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 24 січня 2011 року, бланк серії НОМЕР_11, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація);
- квартиру АДРЕСА_8 , секція А , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 33804759, складається з 3 кімнат, житловою площею 86,80 кв. м, загальною площею 148,10 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 24 січня 2011 року, бланк серії НОМЕР_5, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація);
- машиномісце № НОМЕР_1 (1-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2 , секція В , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 398970480000, площею 8,30 кв. м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі дублікату Свідоцтва про право власності виданого на підставі Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 лютого 2014 року за № 14 взамін втраченого свідоцтва серії НОМЕР_12, реєстрація права власності проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14201004 від 03.07.2014, ОСОБА_5 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві;
- машиномісце № НОМЕР_6 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2 , секція В , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 344897180000, площею 12,20 кв. м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі дублікату Свідоцтва про право власності виданого на підставі Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 лютого 2014 року за № 19 взамін втраченого свідоцтва серії НОМЕР_9, реєстрація права власності проведена на підставі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12589261 від 22.04.2014 року, ОСОБА_6 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві;
- машиномісце № НОМЕР_7 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2 , секція В , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 348671580000, площею 12,20 кв. м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі дублікату Свідоцтва про право власності виданого на підставі Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 лютого 2014 року за № 15 взамін втраченого свідоцтва серії НОМЕР_8, реєстрація права власності проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12705019 від 28 квітня 2014 року, ОСОБА_7 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві;
- машиномісце № НОМЕР_3 в підземному паркінгу по АДРЕСА_3 , площею 26,50 кв. м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 30 березня 2006 року, бланк серії НОМЕР_15, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація);
- машиномісце № НОМЕР_4 в підземному паркінгу по АДРЕСА_3 , площею 26,30 кв. м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 30 березня 2006 року, бланк серії НОМЕР_16, видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація);
-квартиру АДРЕСА_4 , яка складається з 2 кімнат, жилою площею 33,90 кв. м, загальною площею 72,10 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21 лютого 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубко І. І., зареєстровано в реєстрі № 281.
 
В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно: 
- квартиру АДРЕСА_5 , яка складається з 3 кімнат, жилою площею 62,00 кв. м, загальною площею 248,00 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 02 червня 2006 року, бланк серії НОМЕР_10, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); 
- домоволодіння АДРЕСА_6 , яке складається з одного житлового будинку загальною площею 1 051,7 кв. м, житлової площею  232,9 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 02 березня 2010 року, виданого Виконавчим комітетом Віто-Поштовської сільської ради на підставі рішення, номер запису про право власності - 29831452; 
- земельну ділянку по АДРЕСА_6 , кадастровий номер 3222481201:01:006:0108, загальною площею 0,1958 га, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Державного акта на земельну ділянку серія ЯА №600784, виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 02 листопада 2005 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 червня 2005 року, посвідченого Ященко П. В., нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області  08 червня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 5368; 
- земельну ділянку по АДРЕСА_6 , кадастровий номер 3222481201:01:001:0130, загальною площею 0,0548 га, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі державного акта на земельну ділянку серія ЯГ №062591, виданого Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі 11 грудня 2009 року.
 
В задоволенні іншої частини зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 та частково задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із недоведеності ОСОБА_2 належними та допустимими доказами підстав для збільшення належної їй частки майна з урахуванням інтересів дітей, оскільки старший син колишнього подружжя - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у приватній школі (школа Felsted), яка знаходиться на території Королівства Великобританія, і оплата його навчання та проживання на території Королівства Великобританія здійснюється ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 не заперечується. Також ОСОБА_1 здійснює оплату навчання доньок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приватній школі «Гімназія «Престиж» в м. Києві та проводить з ними багато часу за своїм фактичним місцем проживання в Республіці Хорватія. Таким чином, суд виходив із варіанту поділу майна, запропонованого ОСОБА_1 , оскільки внаслідок такого поділу майно виділяється кожному із подружжя в натурі, що виключає спільне користування даними об`єктами нерухомості та виникнення конфліктних ситуацій в майбутньому щодо такого користування. Судом враховано, що ОСОБА_2 просила виділити їй квартиру  АДРЕСА_5 та частину домоволодіння АДРЕСА_6 , що в повній мірі буде забезпечувати потреби неповнолітніх дітей.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року апеляційну скаргу Шкварка А. В. в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 та часткового задоволення позову ОСОБА_2 , оскільки останньою не доведено належними та допустимими доказами підстав для збільшення належної їй частки майна з урахуванням інтересів дітей.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнення їх доводів
 
У листопаді 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат         Пархомчук Р. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на те, що апеляційним судом не в повній мірі відображено фактичні обставини справи, просив постанову Київського апеляційного суду змінити, виклавши її мотивувальну частину з вказанням наступного: «Окрім того, матеріали справи містять відомості про те, що квартира АДРЕСА_11 всупереч ухвалі Печерського районного суду  м. Києва по даній справі від 07 травня 2018 року передана власником ОСОБА_2 у тимчасове користування третім особам. Така інформація підтверджується актом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного І. М. про виконання рішення в частині заборони боржнику вчинення певних дій від 18 травня 2018 року, згідно якого в квартирі АДРЕСА_13 проживає орендар ОСОБА_12 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_14 ) разом із сім`єю (т. 3, а. с. 30-31)».
«Разом з тим, колегія суддів відмічає, що за запропонованим               ОСОБА_1 варіантом поділу майна, ОСОБА_2 , окрім домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_6 , загальною площею            1 051,7 кв. м, житловою площею 232,9 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, виділяється також трикімнатна квартира в АДРЕСА_15 , загальна площа 248,00 кв. м, складається з 3 кімнат, жилою площею 62,00 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 02 червня 2006 року, де вона зареєстрована), тобто два повноцінних об`єкта нерухомого майна, які в повній мірі зможуть забезпечити найкращі інтереси дітей (матеріальні, соціально-побутові умови проживання, відпочинку), а також забезпечення доступу до освітніх закладів і т.п.». В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року залишити без змін.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, проте в своїй постанові не відобразив всі докази, якими підтверджуються фактичні обставини, зокрема, не зазначив, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року на квартиру АДРЕСА_13 заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії щодо будь-якого розпорядження (в тому числі передачі в платне або безоплатне користування іншим особам); також не зазначено технічні характеристики квартири АДРЕСА_16 , а саме: загальна площе 248,00 кв. м, складається з 3 кімнат, жилою площею 62,00 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 02 червня 2006 року, бланк серії НОМЕР_17, видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та не відображено, що там зареєстрована ОСОБА_2 разом з молодшими доньками.
 
Крім того, у грудні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Шкварко А. В., у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не врахована характеристика, видана 26 листопада 2018 року ТОВ «СІГОО», в якій зазначено, що діти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з травня 2018 року проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_17 , що також підтверджується актом обстеження житлових умов від 20 лютого 2019 року, виданим начальником Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. При цьому проживання дітей в житловому будинку в с. Віта-Поштова значно ускладнює їх транспортування до навчального закладу та створює їй додаткові витрати. Таким чином вважає, що рішеннями судів попередніх інстанцій фактично погіршується становище дітей та порушується принцип права спільної сумісної власності подружжя.
 
У січні 2020 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про відмову від адвоката Шкварко А. В.
 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів
 
У січні 2020 року ОСОБА_2 подала до касаційного суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просила його касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від  13 листопада 2019 року - без змін, посилаючись на те, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що починаючи з 07 травня 2018 року вона не виконувала ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року і після зазначеної дати передала у тимчасове користування квартиру АДРЕСА_11 .
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пархомчука Р. І., і витребувано справу №757/14077/18 з Києво-Святошинського районного суду Київської області. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Шкварко А. В. Зупинено виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня           2019 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до закінчення касаційного провадження.
 
У січні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що з 06 липня 1996 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилися діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.
За час спільного сімейного життя подружжям було набуто майно, обсяг та підстави набуття якого підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме:
- житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_12 , загальною площею 1051,7 кв. м, житловою площею 232,9 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами на підставі Свідоцтва про право власності від 02 березня           2010 року, виданого виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради на підставі рішення від 25лютого 2010 року № 2-32, номер запису про право власності - 29831452;
- земельна ділянка площею 0,1958 га, кадастровий номер земельної ділянки 3222481201:01:006:0108, з цільовим призначенням (використанням) - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка) на підставі договору купівлі-продажу від            08 червня 2015 року;
- земельна ділянка площею 0,0548 га, кадастровий номер 32224811201:01:001:0130 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №062591, виданого Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі 11 грудня 2009 року;
- квартира АДРЕСА_11 , загальною площею: 199,4 кв. м на підставі Свідоцтва про право власності від 24 січня 2011 року, бланк серії НОМЕР_18, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради;
- квартира АДРЕСА_8 , загальною площею: 148,10 кв. м на підставі Свідоцтва про право власності від 24 січня 2011 року, бланк серії НОМЕР_19, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради;
- машиномісце № НОМЕР_7 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2 , загальною площею 12,2 кв. м на підставі Свідоцтва про право власності від 14 січня 2011 року, виданого на підставі наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 17 лютого 2014 року за № 15 (взамін втраченого свідоцтва серії НОМЕР_8 );
- машиномісце № НОМЕР_6 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2 , загальною площею 12,2 кв. м на підставі Свідоцтва про право власності від 14 січня 2011 року, виданого на підставі наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 17 лютого 2014 року за № 19 (взамін втраченого свідоцтва серії НОМЕР_9 );
- машиномісце № НОМЕР_1 (1-й рівень) в підземному автопакрінгу по АДРЕСА_2 , загальною площею 8,3 кв. м на підставі Свідоцтва про право власності від 14 січня 2011 року, виданого на підставі наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 17 лютого 2014 року за № 14 (взамін втраченого свідоцтва серії НОМЕР_20
- квартира АДРЕСА_5 , загальною площею            248,0 кв. м на підставі Свідоцтва про право власності від 02 червня           2006 року, бланк серії НОМЕР_21, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради;
- машиномісце АДРЕСА_18 , загальною площею 25,50 кв. м. на підставі свідоцтва про право власності від 30 березня            2006 року, бланк серії НОМЕР_15, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради;
- машиномісце АДРЕСА_19 , загальною площею  26,3 кв. м на підставі свідоцтва про право власності від 02 червня                    2006 року, бланк серії НОМЕР_14, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради;
- квартира АДРЕСА_4 , загальною площею: 72,1 кв. м на підставі договору купівлі-продажу від 21 лютого 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубко І. І., зареєстрованого в реєстрі № 281.
Відповідно до звітів про незалежну оцінку майна, загальна вартість всього обсягу спільного сумісного майна, що підлягає розподілу, становить 150 053 000 грн, з яких: 
- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 , вартістю 76 696 000 грн;
- квартира за адресою: АДРЕСА_20 , вартістю 11 520 000 грн;
- квартира за адресою: АДРЕСА_17 , вартістю 29 178 000 грн;
- квартира за адресою: АДРЕСА_21 , вартістю 23 206 000 грн;
- машиномісце № НОМЕР_6 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу, адреса об`єкта: АДРЕСА_22 , вартістю 1 141 000 грн;
- машиномісце № НОМЕР_7 (2-й рівень) в підземному автопаркінгу, адреса об`єкта: АДРЕСА_23 , вартістю 1 141 000 грн;
- машиномісце № НОМЕР_1 (1-й рівень) в підземному автопаркінгу, адреса об`єкта: АДРЕСА_10 , вартістю 776 000 грн;
- машиномісце № НОМЕР_3 у підземному паркінгу, адреса об`єкта: АДРЕСА_3 , вартістю 800 000 грн;
- машиномісце № НОМЕР_4 у підземному паркінгу, адреса об`єкта: АДРЕСА_3 , вартістю 825 000 грн;
- квартира за адресою: АДРЕСА_24 , вартістю 4 770 000 грн.
Також судами враховано, що між сторонами відсутній спір щодо дійсної вартості спільного сумісного майна.
Мотивувальна частина
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.
За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
 
Аналізуючи питання встановлення обсягу, джерела та часу придбання спільного майна подружжя, судами попередніх інстанцій встановлено відсутність спору та будь-яких заперечень сторін з цих питань, обидві сторони погоджуються з обсягом, вартістю та кількістю нерухомого майна і що воно є спільною сумісною власністю подружжя, набутою під час шлюбу та підлягає розподілу за рішенням суду, оскільки сторони не досягли повної згоди щодо його розподілу у добровільному порядку. 
 
Крім того судами установлено, що період набуття права власності на нерухоме майно, що стало предметом розгляду в суді, співпадає з періодом перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, що також сторонами не заперечується.
Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_2 просила збільшити її частку в спільному майні подружжя, посилаючись на те, що після розлученнятроє неповнолітніх дітей проживають з нею та перебувають на її утриманні, а тому їх інтереси, зокрема, щодо забезпечення житлом, є пріоритетними. Крім того вказувала, що з вересня 2017 року відповідач не надає матеріальну допомогу на їх утримання.
За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини.
Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.
Згідно вимог статей 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 
 
Враховуючи вищевикладене у сукупності, судами попередніх інстанцій вмотивовано відхилено доводи ОСОБА_2 про те, що частка її майна підлягає збільшенню, оскільки вона разом з трьома дітьми проживає в квартирі АДРЕСА_11 , а проживання в житловому будинку у с. Віта Поштова Київської області значно ускладнює транспортування дітей до навчального закладу та передбачає сплату значних коштів за комунальні послуги, оскільки судами установлено, що старший син колишнього подружжя - ОСОБА_8 14 травня 2004 року, навчається у приватній школі (школа Felsted), яка знаходиться на території Королівства Великобританія, і оплату за його навчання та проживання здійснює ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 не заперечується. 
 
Також судами установлено, що ОСОБА_1 здійснює оплату навчання доньок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приватній школі «Гімназія «Престиж» в м. Києві та проводить з ними багато часу за своїм фактичним місцем проживання у Республіці Хорватія.
Крім того, актом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного І. М. від 18 травня 2018 року встановлено, що квартира АДРЕСА_11 передана власником ОСОБА_2 у тимчасове користування третім особам, а саме - у ній проживає орендар ОСОБА_12 разом із сім`єю.
Згідно повідомлення ТОВ «СІГОО» (обслуговуюча компанія будинку по АДРЕСА_25 , сек. Б) від 03 серпня 2018 року № 65, громадянка ОСОБА_2 свою приватну власність передає у тимчасове використання без відома експлуатуючої організації.
При цьому суди правильно врахували, що окрім домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_6 , загальною площею 1 051,7 кв. м, житловою площею 232,9 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, ОСОБА_2 також виділена трикімнатна квартира АДРЕСА_15 , тобто два повноцінних об`єкта нерухомого майна, які в повній мірі зможуть забезпечити найкращі інтереси дітей (матеріальні, соціально-побутові умови проживання, відпочинку), а також забезпечення доступу до освітніх закладів.
Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність ОСОБА_2 підстав для збільшення належної їй частки майна з урахуванням інтересів дітей, у зв`язку із чим суди дійшли обґрунтованого висновку про покладення в основу зазначений у резолютивній частині рішення варіант поділу майна, оскільки внаслідок такого поділу майно виділяється кожному із подружжя в натурі, що виключає спільне користування даними об`єктами нерухомості та виникнення конфліктних ситуацій в майбутньому щодо такого користування.
Також суд враховує, що ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя виділено 58,79% спільно нажитого майна, загальною вартістю 88 216 000 грн, що становить більшу частку у спільному майні.
Таким чином, доводи її касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі ОСОБА_2 доводи були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Також суд касаційної інстанції відхиляє доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Пархомчука Р. І. про те, що апеляційним судом не в повній мірі відображено фактичні обставини справи, у зв`язку із чим постанова Київського апеляційного суду підлягає зміні, оскільки під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційні скарги залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року зупинено виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Пархомчуком Романом Ігоровичем, та касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Шкварко Андрієм Володимировичем, залишити без задоволення.
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від               22 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від                    13 листопада 2019 року залишити без змін.
 
Поновити виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко  	
 	В. О. Кузнєцов