ПОСТАНОВА 
Іменем України

28 січня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 393/445/18
провадження № 22-ц/4809/122/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Чельник О.І.,
               при секретарі –  Федоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області у складі судді Степанова С.В. від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,- 

встановив:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до  ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговими розписками складеними 01.10.2014 року.
Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Залишаючи позовну заяву без розгляду суд виходив з того, що в провадженні Новгородківського районного суду Кіровоградської області вже існує аналогічна справа між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих самих підстав, а саме справа № 393/29/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за стурічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів позики.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що, дійсно, в провадженні Новгородківського районного суду Кіровоградської області перебуває на розгляді справа № 393/29/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів позики. Однак, 01 жовтня 2014 року ОСОБА_2 позичив у нього грошові кошти в розмірі: 3650 Євро під 3,5 % на місяць, 21 850 доларів США під 3,5% на місяць, 7000 доларів США під 4% на місяць, 5000 доларів США під 3 % на місяць, 14 850 доларів США під 3,5 % на місяць, 5000 Євро під 4% на місяць, 2400 Євро під 4% на місяць, про що ним було складено сім розписок. Тобто, між ними було укладено в простій формі сім договорів позики, предметом кожного з яких є грошові кошти, але в кожному випадку різна сума та відсотки. Відповідач у визначений термін грошові кошти за жодною розпискою не повернув, тому він скориставшись своїм право на судовий захист, 16.01.2018 року звернувся до Новгородківського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за двома розписками від 01.10.2014 року, а саме: на суму 3650 Євро під 3,5 % на місяць та на суму 21 850 доларів США під 3,5 % на місяць. А 27.07.2018 року він звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за іншими п`ятьма розписками. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.
У статті 263 ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку з виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду,якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18, позови вважаються тотожними, якщо вони повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Як убачається з матеріалів справи, предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за борговими розписками від 01.10.2014 року стосовно отриманих відповідачем за ними сум, а саме: 7000 доларів США під 4% на місяць, 5000 доларів США під 3 % на місяць, 14 850 доларів США під 3,5 % на місяць, 5000 Євро під 4% на місяць, 2400 Євро під 4%. Предметом розгляду справи, що перебуває в провадженні Новгородківського районного суду Кіровоградської області є стягнення грошових коштів за борговими розписками від 01.10.2014 року стосовно сум 3650 Євро під 3,5 % на місяць та 21 850 доларів США під 3,5% на місяць /а.с.1-5, 180-183/. 
Отже, пред`явлені позивачем вимоги у справі № 293/29/18 не є тотожними вимогам у даній справі, а тому підстав для залишення позовної заяви без розгляду у суду першої інстанції не було.
Що стосується питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на дану ухвалу, слід зазначити наступне.
Як роз`яснено у п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.
Отже, вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, зокрема судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті.
Пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції визначено порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. 

Повний текст постанови складено 05.02.2020 року.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л.Дуковський О.І. Чельник