ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5393/19  Номер провадження 22-ц/814/445/20	Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомленням учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Київського районного суду м.Полтави від 18 листопада 2019 року, постановлене суддею Васильєвою Л.М.,
по справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:
27.09.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до АТ КБ «ПриватБанк», у якому просить визнати дії банку неправомірними, зобов`язати банківську установу закрити усі розрахункові рахунки наявні за ним, як клієнтом банку, стягнути на його користь безпідставно набуті кошти в розмірі 35 303,63 грн. та 25 000,00 грн. моральної шкоди.
Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що 15.10.2012 уклав із АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір у формі анкети-заяви №б/н із кредитним лімітом на суму 40 000,00 грн. Кредитні зобов`язання виконувалися ним належним чином у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору, заборгованість не допускалася, наслідком чого стала переплата на суму 35 303,63 грн., що підтверджується судовим рішенням від 30.07.2019 (справа №552/3228/19), і яку просить стягнути з банку, як безпідставно набуту. 
Підстави та розмір моральної шкоди обумовлює тривалим, починаючи із 2012 року, безпідставним нарахуванням банком заборгованості, вимог щодо її сплати, пов`язаних із цим судових процесів, а також погіршенням стану здоров`я, дратівливістю, зумовленими недовірою до банківської системи, працівники якої не дотримуються вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
У позасудовому порядку банк відмовляється врегулювати наявний спір, на заяви про закриття банківського рахунку не реагує, у зв`язку із чим просить захисти порушене право в судовому порядку. 
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 18.11.2019 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Рішення районного суду вмотивовано тим, що правовідносини між сторонами виникли на підставі кредитного договору від 15.10.2012 №б/н, правомірність якого не оспорювалася, дія не припинена, що виключає можливість застосування ст.1212 ЦК України, як підстави для стягнення коштів (майна) однією стороною з іншої, що узгоджується із позицію Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17. З огляду на відсутність порушень банком прав позивача, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні, тоді як питання закриття чи відкриття банківського рахунку виходить за межі повноважень суду.
Із рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, з підстав, які є ідентичними тим, що викладені у позовній заяві, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
22.01.2020 АТ КБ «ПриватБанк» надав відзив, у якому заперечив доводи апеляційної скарги. Вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність договірних зобов`язань та неможливість застосування приписів ст.1212 ЦК України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.При цьому враховує наступне.
Судом установлено, що 15.10.2012 між сторонами, шляхом заповнення підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, укладено договір про надання банківських послуг. За умовами такої домовленості ОСОБА_1 отримав кредитну картку з кредитним лімітом на суму 40 000,00 грн. 
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 30.07.2019 (справа №552/3228/19) відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором./а.с.11-14/
Із мотивувальної частини судового рішення убачається, що під час розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.10.2012, укладеного між ПриватБанком та клієнтом – ОСОБА_1 , станом на 20.05.2019, позивач обраховує отримання клієнтом кредитних коштів на загальну суму 77 551,07 грн. У рахунок тіла кредиту банком враховано 30 152,36 грн. боргу за відсотками. Умовами кредитного договору, укладеного сторонами, не передбачено сплати відсотків, їх розміру, суми, періодичності сплати. Тому суд прийшов до висновку, що відповідачем було отримано кредитних коштів в розмір 47 398,71 грн. (77551,07 грн. – 30 152,36 грн.), решта заборгованості безпідставно нарахована./абзаци 11-13 а.с.13/
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що між сторонами виникли договірні відносини, які виключають застосування ст.1212 ЦК України, як підстави стягнення заявлених позивачем коштів. Оскільки банком права позивача не порушувалися - підстави для стягнення моральної шкоди також відсутні, тоді як питання закриття усіх банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 у ПриватБанк, не належить до повноважень суду.
Апеляційний суд погоджується із висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги є аналогічними підставам позову, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із рішенням суду та переоцінки доказів.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Згідно з ч.1 ст.1212 глави 83 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
У відповідності до наведеної норми кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. 
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. При цьому набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним, а ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оспорювана сума не може вважатися отриманою відповідачем безпідставно в розумінні ст.1212 ЦК України.
Як убачається із матеріалів справи, між сторонами наявні договірні відносини, регламентовані умовами кредитного договору та главою 71 ЦК України, якими визначено підстави та порядок припинення таких договірних зобов`язань. 
Твердження позивача про безпідставність нарахування заборгованості з вини АТ КБ «ПриватБанк», наслідком чого стала переплата на суму 35 303,63 грн., на законність рішення суду першої інстанції не впливають, тому що для кондикційних зобов`язань, якими є спірні відносини, вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, зводяться до цитування рішення Київського районного суду м.Полтави від 30.07.2019 (справа №552/3228/19), яким вирішено спір про відсутність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, а не про відсутність договірних відносин між сторонами в цілому. 
Згідно вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Наведені норми процесуального права позивачем не дотримано та не надано доказів, які б підтверджували, розмір безпідставно набутих коштів, і, що така правова підстава, як кредитний договір, датований е 15.10.2012, який понад 7 років виконувався сторонами правочину, в установленому законом порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. 
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м.Полтави від 18 листопада 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10.02.2020.

Головуючий суддя                                                                 Л.І.Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

                                                                               С.М. Бондаревська