Ухвала
 
14 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 570/6228/18
провадження № 51-786 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                               № 12018180180001315,
встановив:
У своїй скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перевірку                        вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4, п. 5 ч. 2 зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК у касаційній скарзі необхідно зазначити: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того,  у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте зазначених приписів закону захисник ОСОБА_4 належним чином не виконала.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 
1)     істотне порушення вимог кримінального процесуального закону               (ст. 412 КПК);
2)     неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3)     невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що                  є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 , серед іншого, посилається на неповноту судового розгляду, що в силу ст. 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, порушуючи питання про закриття кримінального провадження, захисник не навела у касаційній скарзі конкретних підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 передбачених у ст. 284 КПК, а також не обґрунтувала своїх доводів у цій частині.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПКщодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Так, за результатами скасування судових рішень касаційний суд призначає новий розгляд в суді першої чи апеляційної інстанції, або закриває кримінальне провадження. Проте не наділений повноваженнями одночасно змінити вирок суду першої інстанції, скасувати ухвалу апеляційної інстанції та закрити кримінальне провадження, що не узгоджується з приписами ст. 436 КПК.
Вказане позбавляє можливості встановити позицію захисника ОСОБА_4 щодо результатів касаційного розгляду.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                           ОСОБА_3