ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/8091/19                                                                           Суддя 1-ї інстанції: Шевченко Г.С.
Провадження № 33/818/63/20
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
28.01.2020 року        м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Мазницького Миколи Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2019 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Судом першої інстанції було встановлено, що  ОСОБА_1 14.09.2019 року о 00.35 рухаючись по вул. Богдана Хмельницького, 10, в м. Харкові керував автомобілем марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «DragerAlcotest 6820» та у закладі КЗОЗ ХОНД відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати, закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що участі в судовому засіданні не приймав, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 28.11.2019 року ( а.с.15, копію отримав 29.11.2019 року)
В апеляційній скарзі вказує, що 14.09.2019 року о 00.35 його було зупинено працівниками поліції у зв`язку з порушеннями Правил дорожнього руху, а саме при зміні напрямку руху він не увімкнув сигнал повороту, про що заперечував, та наполягав щоб працівники поліції надали відповідні докази. Після чого працівник поліції висловив свою підозру стосовно стану та запропонував пройти огляд за допомогою газоаналізатора Драгер. 
Вважає, що зупинка його транспортного засобу була незаконною, тому відмовився від проходження запропонованого огляду, при цьому зазначає, що такі дії є його правом, і вони не утворюють складу правопорушення. Пройти огляд в закладі охорони здоров`я йому запропоновано не було.
Вказує, що судом не було досліджено той факт що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним.
Посилається на те, що спеціальний технічний засіб Драгер 6810, за допомогою якого йому було запропоновано пройти огляд не був дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом станом на 14.09.2019 року.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Мазницького М.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до вимог статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд вважає безпідставними твердження захисника, що газоаналізатор, за допомогою якого було запропоновано пройти огляд не був на той момент зареєстрований, тому працівники поліції повинні були запропонувати пройти огляд в медичному закладі, оскільки згідно наявного в матеріалах справи відеозапису, відтвореного у судовому засіданні, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням ним вимог Правил дорожнього руху, а саме під час виконання повороту не було увімкнуто відповідний світловий сигнал. При спілкуванні з працівниками поліції ними у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, від чого останній відмовився. Також згідно відеозапису, останні цифри 0135, ОСОБА_1 визнавав, що він вживав алкогольні напої та перебуває у стані сп`яніння, та не заперечував проти складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
Вказані обставини повністю узгоджуються з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 ОСОБА_3 , тому доводи апеляційної скарги щодо порушень приписів ст. 266 КУпАП апеляційний суд вважає безпідставними.
Також апеляційний суд не бере до уваги, що газоаналізатор Драгер 6810 нібито був дійсний у використанні лише до 10.02.2015 року, оскільки ОСОБА_1 не проходив огляд за допомогою цього технічного засобу, відмовився від проходження огляду і в медичному закладі.
Що стосується посилання апелянта, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, апеляційний суд вважає, що вони і заслуговують на увагу, але ця обставини не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вказане підтвердили свідки у своїх поясненнях, і підстав вважати ці пояснення необгрунтованими у суду немає. 
Враховуючи вище викладене, та приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційних вимог, апеляційний суд виходить з того, що ч. 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу алкогольних, наркотичних чи інших речовин.
Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну оцінку та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкові від 14.11.2020 року у відношенні ОСОБА_1 задовольнити, вказаний строк поновити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського апеляційного суду                                                   В.П.Цілюрик