Дата документу 02.03.2020 Справа № 318/2065/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 318/2065/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
№ 22-ц/807/381/20                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Полякова О.З.
                       Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі адвоката Шепілової Світлани Володимирівни на рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Кам`янсько-Дніпровського району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2019 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Кам`янсько-Дніпровського РЕМ звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_1 укладений договір про користування електричною енергією № 0108005 від 28.05.2008 р. на об`єкт, який розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 . 22.02.2019 р. при здійсненні рейдовою бригадою перевірки дотримання споживачами ПРРЕЕ, було виявлено порушення ПРРЕЕ відповідачем по справі, виявлено ознаки втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, а саме використання пристрою, який дає можливість недораховувати електричну енергію. Лічильник знаходився у виносній шафі обліку. Пристрій був розташований зверху шафи обліку, антена пристрою встановлена на корпусі лічильника. При підключеному навантаженні спожита електрична енергія не враховувалась. Виявлене порушення зафіксовано Актом про порушення № 00143573 від 22.02.2019 р. Акт складений у присутності споживача, своїм правом внести до нього зауваження відповідач не скористався. Другий екземпляр Акту про порушення № 00143573 вручено відповідачу в день складання 22.02.2019 р. про що свідчить підпис на зворотній стороні акту. 04 березня 2019 року за вих. № 63-45\395 відповідачу було надіслано запрошення на комісію з розгляду актів (п. 9 акту), відправлено на адресу відповідача рекомендованим листом. Рекомендований лист отриманий відповідачем 05 березня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. На підставі підпункту 5 пункту 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ України від 04.05.2006 р. № 562. зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 р. за № 782/12656 відповідачу нараховано обсяг та вартість не облікованої електричної енергії внаслідок порушення ним ПКЕЕН у кількості 10492 кВт. год. на суму 12794 грн. 83 коп.

На засідання комісії з розгляду актів відповідач не з`явився, заперечень та зауважень стосовно виявленого порушення до комісії не надав, хоча про час та місце проведення засідання комісію по розгляду актів був повідомлений належним чином.

21.03.2019 р. комісія затвердила розрахунок обсягу та вартості не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН електроенергії. Копію протоколу засідання комісії № 65 від 21.03.2019 р., розрахунок обсягу та вартості електроенергії та рахунок на суму 12794 грн. 83 коп. надіслано споживачу рекомендованим листом від 25.03.2019 р. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендований лист отримано відповідачем 28.03.2019 р.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Кам`янсько-Дніпровських районних електричних мереж 12794 грн. 83 коп. вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ, та 1921 грн. судового збору.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Кам`янсько-Дніпровських районних електричних мереж 12 794 грн. 83 коп. вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Кам`янсько-Дніпровських районних електричних мереж витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду,  ОСОБА_1 в особі адвоката Шепілової С.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване. З цих підстав просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, в рішення суду – без змін. 

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Кам`янсько-Дніпровського РЕМ та відповідачем ОСОБА_1 28.05.2008 р. укладено Договір №0108005 про користування електричною енергією, відповідно до якого позивач здійснює постачання електричної енергії відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , а останній зобов`язується оплачувати ці послуги.

22.02.2019 р. при здійсненні рейдовою бригадою перевірки дотримання споживачами ПРРЕЕ було виявлено порушення ПРРЕЕ відповідачем: наявні ознаки втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, а саме використання пристрою, який дає можливість недорахувати електричну енергію. Лічильник знаходився у виносній шафі обліку. Пристрій був розташований зверху шафи обліку, антена пристрою встановлена на корпусі лічильника. При підключеному навантаженні спожита електрична енергія не враховувалась. Тому, працівниками Кам`янсько-Дніпровського ПАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_2 .В., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , складено акт про порушення № 00143573. З актом про порушення споживач ознайомлений під підпис (а.с. 10).

На підставі акту про порушення № 00143573 позивачем 22.02.2019 р. складено розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ на суму 12 794,83 грн. (а.с. 11).

Позивачем листом від 04.03.2019 р. було запрошено споживача ОСОБА_1 до Кам`янсько-Дніпровського РЕМ на комісію по розгляду акту про порушення № 00143573 від 22.02.2019 р., засідання якої відбудеться 21.03.2019 р. о 14.00 год. (а.с. 13). Даний лист отримано відповідачем згідно копії поштового рекомендованого повідомлення 05.03.2019 р. (а.с. 12).

На засіданні комісії з розгляду Актів про виявлення порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії для населення 21.03.2019 р. розглянуто акт про порушення від 22.02.2019 р. № 00143573 споживачем ОСОБА_1 затверджено розрахунок обсягу та вартості не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН електроенергії на суму 12 794,83 грн. На підставі цього складом комісії прийнято рішення: виставити рахунок по акту. Копію протоколу засідання комісії з розгляду актів направлено споживачу поштою (а.с. 9).

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення Правил користування електроенергією для населення відповідачем ОСОБА_1 мало місце та належними чином підтверджено відповідними доказами, в зв`язку з чим є підстави для задоволення позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі Правила), та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі Методика), затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 4 травня 2006 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 липня 2006 року за № 782/12656.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електричну енергію" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.

Відповідно до п.3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ 26 липня 1999р. № 1357, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПКЕЕН), споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Згідно п. 42 вказаних правил споживач електричної енергії зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.

Згідно з ст.27 Закону України "Про електричну енергію" правопорушенням в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Методика розрахунку розміру шкоди, завданої енергопостачальнику внаслідок викрадення електроенергії, встановлюється Кабінетом міністрів України.

На підставі п. 48 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромережі, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Пункт 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2006 року № 122, встановлює, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акту виявлених порушень, складеного відповідно до Методики.

Відповідно до пункту 1.1. цієї Методики вона застосовується у випадку виявлення порушень, визначених п. 48 Правил у частині: без облікового споживання електричної енергії без дозволу енергопостачальника, самовільного підключення до мереж енергопостачальника; пошкодження приладу обліку, зриву пломби та дій споживача, які призводять до зниження показів приладу обліку. 

Згідно пункту 2 Методики розрахунок завданих енергопостачальнику збитків здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показів приладу обліку чи його технічної перевірки для усунення порушення (зокрема у разі виявлення представником енергопостачальника прихованої електропроводки, пристрою, що знижує покази приладу обліку, кількість днів обчислюється з дня останньої технічної перевірки і до дня усунення порушення, але не більше терміну позовної давності); за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків.

З огляду на викладене, якщо споживач допустив самовільне підключення електропроводки, вказаний факт апелянтом не спростований, то розрахунок збитків здійснюється з урахуванням дати останньої технічної перевірки електроустановки споживача, але не більше терміну позовної давності.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що під виглядом перевірки, невідомими особами фактично було здійснено обшук у помешканні відповідача.

Натомість такі доводи не підтверджені жодними належними доказами, як і не підтверджений той факт що акт про порушення був складений неповноважними особами. Відповідно до відповіді на адвокатський запит ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є працівниками позивача, а та обставина, що в акті про порушення були зазначені їх прізвища на російській мові ( ОСОБА_6 та ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 ) не впливає на зміст акту . До того ж у акті зазначено № посвідчення електромонтера ОСОБА_7 , акт розглядався комісією з розгляду актів про виявлення порушення та визнаний таким що тягне за собою здійснення перерахунку з урахуванням виявленого порушення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382  ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі адвоката Шепілової Світлани Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2019 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 2 березня 2020 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        О.З. Поляков

                                                                               С.В. Кухар