Постанова
Іменем України
26 грудня 2019року
м. Київ
справа № 751/10921/16-ц
провадження № 61-33820св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова області від 27 червня 2017 року у складі судді Ченцової С. М. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 04 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Страшного М. М., Бечка Є. М., Шарапової О. Л.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради (далі - КП «Новозаводське») про відшкодування майнової та моральної шкоди.
Позов обґрунтований тим, що КП «Новозаводське» тривалий час не виконувало умови договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладений 30 серпня 2007 року з ОСОБА_1 
04 липня 2016 року у квартирі ОСОБА_1 відбулись викиди з каналізаційної мережі в ванну та унітаз. ОСОБА_1 зателефонувала диспетчеру КП «Новозаводське», проте його працівники вчинили бездіяльність, аварійна ситуація не була усунута, працівники КП «Новозаводське» з`явились на виклик без інструментів, а після закінчення робочого дня залишили місце аварії. О 18:00 годині працівники аварійної служби, які приїхали за викликом ОСОБА_1 , прочистили каналізаційний вихід та усунули засмічення. 
ОСОБА_1 вважає, що непрофесійними та безвідповідальними діями працівників КП «Новозаводське» їй завдано моральну шкоди, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою КП «Новозаводське» та значним пошкодженням майна. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 1 000,00 грн.
Під час розгляду справи ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги та просила повернути кошти, сплачені за ненадані послуги в сумі 1 035,15 грн, відшкодувати моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн, витрати на ліквідацію наслідків викиду нечистот до квартири - 399,00 грн та вартість зіпсованих речей - 400,00 грн.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігів від 27 червня 2017 року в позові відмовлено.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду достатніх доказів завдання їй майнової та моральної шкоди з вини відповідача.
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 04 серпня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2017 року залишене без змін.
Ухвала апеляційного суду обґрунтована тим, що суд першої інстанції належно оцінив докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи з додержанням норм матеріального права та процесуального права.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не довела, що неналежне надання відповідачем послуг призвело до заподіяння майну позивача збитків. Доводи позивача, що відповідачем надавались не в повному обсязі послуги з прибирання прибудинкової території та перевірки стану роботи димових та вентиляційних систем газопостачання є необґрунтованими.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 04 серпня 2017 року, просила скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції
04 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У червні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 04 червня 2019 року № 561/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані рішення є незаконними, ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, оскільки, суди не з`ясували всі обставини у справі.
Суди не врахували, що відповідач порушив умови договору, які не виконував протягом тривалого часу, а послуги надавалися не в повному обсязі. 
З моменту останньої аварії, яка сталася 05 листопада 2014 року, в каналізаційній мережі не здійснювались профілактичні прочистки. 
04 липня 2016 року та 30 грудня 2016 року сталися аварії, які працівники відповідача не змогли ліквідувати, тобто не надали послугу, за яку виставили рахунок для оплати -100%. 
Суди не врахували, що свою прибудинкову територію позивач прибирає сама, однак рахунок за цю послугу оплачує 100%. 
Витяжка в її квартирі не працює, а відповідач не проводить профілактичні перевірки. 
Протягом п`яти годин позивач ліквідовувала наслідки аварії самотужки, що завдало їй моральних страждань.
Надані відповідачем акти про проведення профілактичних робіт є неналежними, оскільки насправді роботи не проводилися. Акти перевірки, які надавались відповідачем до матеріалів справи позивач, не бачила та з ними її ніхто не ознайомив.
Судом першої інстанції порушено процесуальні норми щодо розумних строків розгляду справи ( розгляд справи тривав з 09 грудня 2016 року до 27 червня 2017 року).
Судом першої інстанції не були застосовані норми Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», інші чинні нормативні акти, що встановлюють та регулюють надання таких послуг, на які позивач посилалась в позовній заяві та які порушив відповідач.
Суди не врахували, що акти виконаних робіт з профілактичного огляду і технічного обслуговування будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідач надав до заперечень, їй не надавались. Позивача жодного разу не залучали до складання актів та не інформували про їх проведення. Жодним актом не підтверджується прочищення відповідачем не рідше 2-х разів на рік будинкової каналізаційної мережі. 
Аргументи інших учасників справи
У запереченні на касаційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, рішення попередніх інстанцій вважає законними та обґрунтованими. У діях відповідача відсутні порушення умов договору. 
Посилання позивача на те, що за надані відповідачем послуги вона сплатила 1 035,15 грн не відповідають дійсності, з грудня 2014 року до серпня 2016 року позивач сплатила 234,83 грн за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що підтверджується квитанціями та розрахунком, крім цього, позивачу надавалась субсидія, а тому вимога про стягнення 1 035,145 грн, виплачених з бюджету на покриття субсидії, є протизаконною. 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , квартира є приватизованою.
30 серпня 2007 року між КП «Новозаводське» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір).
Згідно з договором, виконавець не несе відповідальності за ненадання послуг або надання послуг неналежної якості лише внаслідок дії непереборної сили і несе відповідальність за збитки завдані з його вини згідно з законодавством, відповідальність за що передбачена статтями 611, 614, 906 ЦК України.
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20 травня 2016 року №198 «Про послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» огляд каналізаційної системи, перевірка стану трубопроводів, кріплень трубопроводів, сифонів, випусків проводиться 2 рази на рік.
Послуги, які надаються позивачу, зазначені у реєстрі послуг.
Відповідно до актів виконаних робіт з профілактичного огляду і технічного обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 , роботи з огляду каналізаційної системи проводились двічі на рік протягом 2014-2016 років.
Згідно з актами, складеними комісією, причиною аварії 04 липня 2016 року стали продуктові відходи, викинуті мешканцями верхніх поверхів, причиною аварії 30 грудня 2016 року та викиду із каналізації до кв. АДРЕСА_1 , що належить позивачу, стало жіноче плаття, викинуте в каналізацію мешканцями верхніх поверхів.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує, це означає, що власник повинен не лише користуватися майном, вилучати з нього корисні властивості, але й нести відповідальність перед суспільством за належне використання цих прав.
Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року (далі - Правила): власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно з частиною третьою статті 26 Закону виконавець комунальної послуги не несе відповідальності за її ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що в точці обліку такої послуги (в разі укладення індивідуального договору - на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача) її якість відповідала вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства і договором.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності таких підстав: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вина.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивности цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Доводи касаційної скарги про те, що акти від 30 грудня 2016 року та від 25 січня 2017 року, якими встановлено причини засмічення каналізаційної мережі квартири позивача, є неналежним доказом відсутності вини відповідача у засміченні належної позивачу квартири, не заслуговують на увагу, оскільки суди надали їм оцінку, зазначили, що вони відповідають формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в них зазначені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося засмічення; подія, що трапилася; наслідки  засмічення, а також його причини.
Позивач не спростувала відомості, які зазначені в актах, наданих відповідачем.
Доводи касаційної скарги про те, що відповідачем порушено умови договору щодо проведення прочищення дворової та будинкової каналізаційної мережі є необгрунтованими, оскільки спростовуються актами про їх проведення. 
За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи касаційної скарги щодо неякісного надання відповідачем послуг, відповідно до договору, спростовується актами про виконання таких послуг, а саме проведення  профілактичного огляду і технічного обслуговування з огляду каналізаційної системи будинку на АДРЕСА_1 .
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).
Перевіряючи доводи касаційної скарги, які зводяться до незгоди із судовими рішеннями у справі та власним тлумаченням норм матеріального права, Верховний Суд зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно встановили обставини справи, надали належну оцінку доводам сторін та наданим доказам у справі, правильно здійснили тлумачення норм матеріального та процесуального права і застосували їх до спірних правовідносин.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Верховним Судом встановлено, що підстави для скасування судових рішень відсутні, доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими з огляду на викладені вище висновки та мотиви.
Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 04 серпня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                            А. С. Олійник
С. О. Погрібний 
В. В. Яремко