ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/274/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №701/868/19 Категорія: 302000000 	Костенко А. І.	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Храпко В. Д. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       06 лютого 2020 року                                                                                     м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:
  Храпка В.Д.,  Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І. за участю секретаря Матюхи В.І. 	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Костенка А.І., у справі за позовом першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави до Маньківської селищної ради та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Маньківської селищної ради від 17 серпня 2018 року №29-21/VІІ про продаж земельної ділянки та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 лютого 2019 року, -

                                        в с т а н о в и в :

У липні 2019 року перший заступник керівника Уманської місцевої прокуратури звернувся в інтересах держави до суду із позовом до Маньківської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Маньківської селищної ради від 17 серпня 2018 року №29-21/VІІ про продаж земельної ділянки та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 лютого 2019 року.
В обгрунтування позовних вимог вказував, що в ході здійснення прокуратурою перевірки було встановлено, що між Маньківською селищною радою (орендодавцем) та ОСОБА_2 (орендар) 04 жовтня 2017 року було укладено договір оренди землі, відповідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку комунальної власності, із категорії земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0072 га з кадастровим номером 7123155100:01:002:0640 для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що розташована по АДРЕСА_1 . Строк дії договору становить 3 роки.
08 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Маньківської селищної ради із заявою про надання дозволу на виготовлення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 0.0072 га та її включення в перелік земельних ділянок, що підлягають купівлі-продажу в 2018 році.
Рішенням Маньківської селищної ради від 30 березня 2018 року № 25-42/VІІ затверджено земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0.0072 га , як таку, що підлягає купівлі-продажу у 2018 році та надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 0.0072 га для будівництва та обслуговування будівель торгів, що розташована по АДРЕСА_1 .
08 липня 2018 року ОСОБА_2 подав заяву до Маньківської селищної ради про продаж у власність вказаної земельної ділянки.
Рішенням Маньківської селищної ради від 17 серпня 2018 року № 29-21/VІІ затверджено експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0.0072 га несільськогосподарського призначення для будівництва і обслуговування будівель торгівлі в розмірі 9 885 грн., розташовану по АДРЕСА_1 і визначено продати ОСОБА_2 вказану земельну ділянку.
14 лютого 2019 року між Маньківської селищною радою та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки, про що внесено запис у Державному реєстрі прав на нерухоме майно.
Позивач зазначає, що при перевірці було встановлено, що жодних об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд) на земельній ділянці площею 0.0072 га, що розташована по АДРЕСА_1 , не знаходяться.
Враховуючи наведене, ОСОБА_2 не мав права на набуття права власності на вказану земельну ділянку на поза конкурентних засадах з урахуванням положень, передбачених ч. 2 ст. 134 ЗК України, спираючись на наявність на земельній ділянці об`єкта нерухомого майна та зареєстрованого права власності на нього.
З таких підстав позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Маньківської селищної ради від 17 серпня 2018 року № 29-21//VІІ про продаж земельної ділянки площею 72 кв.м. несільськогосподарського призначення для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, розташовану по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 ; 
визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14 лютого 2019 року земельної ділянки з кадастровим номером 7123155100:01:002:0640, площею 0.0072 га, що розташована по АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Черкаської області судовий збір в сумі 3 842 грн.
Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2019 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача : ОСОБА_1 .
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2019 року в задоволенні позову першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави до Маньківської селищної ради та  ОСОБА_2  про визнання незаконним та скасування рішення Маньківської селищної ради від 17 серпня 2018 року №29-21/VІІ про продаж земельної ділянки та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 лютого 2019 року - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне, необґрунтоване, прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а по справі прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Уманської місцевої прокуратури повністю.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги договір оренди земельної ділянки, що був укладений між ОСОБА_2 і Маньківської селищною радою 04 жовтня 2017 року та акт прийому-передачі земельної ділянки, в яких зазначено, що на земельній ділянці об`єкти нерухомого майна відсутні, земельна ділянка передається в оренду без об`єктів нерухомості. 
Також судом були відхилені доводи позивача та не взято до уваги протоколи огляду місця події, які були проведені на вказаній земельній ділянці із посиланням на відсутність внесення відомостей про даний факт до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Також судом було відмовлено в допиті експерта як свідка в судовому засіданні і не витребувано, і не досліджено інвентаризаційна справа на об`єкт по АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі заступник прокурора Черкаської області просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне, прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, а по справі прийняти нове рішення про задоволення позову.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції при постановлені рішення суду не взято до уваги в якості доказів протоколи огляду місця події від 06 червня 2019 року та від 24 червня 2019 року із залученням експерта з обстеження будівель та споруд ОСОБА_3 з фото таблицями, на яких зафіксований факт наявності на спірній земельній ділянці лише металевого каркасу, а не об`єкт нерухомості.
Також судом безпідставно не взято до уваги й той факт, що згідно з інформацією, розміщеною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, дані про об`єкт нерухомості (павільйон) на земельній ділянці площею 0.0072 га за адресами : АДРЕСА_2 , відсутні.
Також суд дійшов помилкового висновку про відмову в дослідженні договору оренди вказаної земельної ділянки від 04 жовтня 2017 року, укладеного між Маньківською селищною радою та ОСОБА_2 , а також акту прийому-передачі земельної ділянки, вважаючи, що вони не стосуються предмету спору у цій справі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Алексєєнко Б.М. просить апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, вважаючи доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, а рішення суду законне, обґрунтоване і відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу Маньківська селищна рада просить апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області залишити без задоволення, а рішення суду першої - інстанції без змін, як законне, обґрунтоване і ґрунтується на засадах верховенства права, при цьому вважає апеляційну скаргу безпідставною, а доводи викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу Маньківська селищна рада просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, як безпідставну, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне, обґрунтоване.
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 та апеляційної скарги заступника прокурора Черкаської області по наступних підставах.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що актом прийомної комісії від 17 січня 1978 року прийнято в експлуатацію павільйон по прийому склотари в смт. Маньківка.
Рішенням виконкому Маньківської селищної ради від 28 серпня 2001 року № 143 оформлено право власності Маньківського районного споживчого товариства на павільйон прийому склотари по АДРЕСА_1 .
28 серпня 2001 року Маньківському районному споживчому товариству видано свідоцтво про право власності на вказаний об`єкт.
28 грудня 2001 року Маньківський районним споживчим товариством і ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу приміщення павільйону по прийому тари. Вказаний договір нотаріально посвідчений.
Відповідно до довідки виконкому Маньківської селищної ради від 03.2005 року №1707 приміщення по прийому тари розташоване по АДРЕСА_1 і має господарським номер 6а.
01 квітня 2005 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 було укладеного договір купівлі-продажу 40 % павільйону по АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 3.1 договору покупець набуває у власність на залишок павільйону з моменту державної реєстрації цього договору. Вказаний договір нотаріально посвідчений.
Відповідно до довідки комунального підприємства Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації від 27 вересня 2018 року за № 488, станом на 01 січня 2013 року нежитлова будівля павільйону по АДРЕСА_1 зареєстрована у Маньківському відділі Черкаського обласного бюро технічної інвентаризації.
Відповідно до довідки виконкому Маньківської селищної ради від 04 серпня 2008 року № 2088 відповідно до рішення виконкому від 17 липня 2008 року № 180 присвоєно господарський номер 6 б павільйону по АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів 01 квітня 2005 року проведена державна реєстрація правочину, а саме договору купівлі-продажу павільйону.
Судом також встановлено, що рішенням Маньківської селищної ради 19-47/VІІ від 15 вересня 2017 року про укладення договору оренди земельної ділянки площею 0.0072 га по АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 доручено селищному голові укласти договір оренди земельної ділянки площею 0.0072 га по АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 терміном на 3 роки для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що відносяться до категорії земель житлової та громадської забудови. Орендну плату встановлено в розмірі 12 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.
04 жовтня 2017 року між Маньківською селищною радою (орендодавцем) та ОСОБА_2 (орендарем) укладено договір оренди землі. 
Відповідно до п. 1 орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку комунальної власності, із категорії земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0.0072 га з кадастровим номером 7123155100:01:002:0640, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована по АДРЕСА_1 .
В п.п. 3, 4 договору оренди вказано, що на земельній ділянці об`єкти нерухомості нерухомого майна відсутні і земельна ділянка передається в оренду без об`єктів нерухомості.
Відповідно до п. 4 договору оренди договір укладено на 3 роки.
Згідно п.15, п.16 земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі і цільове призначення земельної ділянки – землі житлової та громадської забудови.
Відповідно до акту прийому-передачі від 04 жовтня 2017 року орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку комунальної власності, із земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0.0072 га, що розташована по АДРЕСА_1 .
09 липня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Маньківської селищної ради із заявою про передачу у власність земельної ділянки несільськогосподарського призначення, розташовану по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Рішенням Маньківської селищної ради № 25-42/ VІІ від 30 березня 2018 року про визначення земельної ділянки несільськогосподарського призначення, що є об`єктом купівлі-продажу затверджено земельну ділянку несільськогосподарського призначення, що підлягає купівлі-продажу в 2018 році та надано ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 0.0072 га, кадастровий номер7123155100:01:002:0640, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення магазину) в АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової та громадської забудови Маньківської селищної ради.
Рішенням Маньківської селищної ради № 29-21/ VІІ від 17 серпня 2018 року про продаж земельної ділянки площею 72 кв.м. несільськогосподарського призначення для будівництва і обслуговування будівель торгівлі розташовану по АДРЕСА_1 Б ОСОБА_2 затверджено експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 72 кв.м. несільськогосподарського призначення для будівництва і обслуговування будівель торгівлі в розмірі 9 885 грн., розташовану по АДРЕСА_1 та вирішено продати ОСОБА_2 земельну ділянку несільськогосподарського призначення для будівництва і обслуговування будівель торгівлі площею 72 кв.м. вартістю 9 885 грн.
14 лютого 2019 року між Маньківською селищною радою і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0.0072 га, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер 7123155100:01:002:0640, цільове призначення земельної ділянки – для обслуговування будівель торгівлі, форма власності – комунальна, про що внесено запис у Державному реєстрі прав на нерухоме майно за номером 193.
Відповідно до інформації наданої Маньківською селищною радою від 25 квітня 2019 року за № 801/102-14 аукціон з продажу земельної ділянки з кадастровим номером 7123155100:01:002:0640 площею 0.0072 га не проводився, виходячи з положень ч. 2 с. 134 ЗК України, оскільки на вказаній земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна торговий павільйон, що перебуває у власності фізичної особи ОСОБА_2 .
Зміст правочину не може суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або право на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі, з розташованих на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурсних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної і комунальної власності або право на них у разі розташування на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 135 ЗК України продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або право на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) здійснюється виключно на земельних ділянках, крім випадків, встановлених частиною другою і третьою статті 134 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України ( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України ( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовані Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV).
Згідно зі статтею 2 Закону № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1952-ІV, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.
Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» установлено, що до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.
Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону № 1952-ІV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості набуває щодо нього всі право можливості власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 136 і ч. 1 ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) - Розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються у разі знищення об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2015 року № 1127 ( в редакції постанови КМ України від 23 серпня 2016 року № 553) для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва в зв`язку з його знищенням подаються : 1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; 2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна.
Стаття 349 ЦК України та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова КМ України від 25 грудня 2015 року, не містять визначення поняття «знищення майна» і випадків, на які поширюється ця норма. Суд виходить із того, що знищення майна є фізичне руйнування майна, що призводить до повного припинення його існування як такого.
       Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що право власності на нерухоме майно виникає із часу проведення державної реєстрації і до виключення нерухомого майна із державного реєстру прав на нерухоме майно. Павільйон по прийому тари не виключений із державного реєстру прав на нерухоме майно.
       Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
       Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для справи для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Право приватної власності є непорушним.
Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.        
Правильність проведення державної реєстрації не є предметом даного спору.
Безпідставним є твердження в апеляційній скарзі заступника прокурора Черкаської області на те, що в договорі купівлі-продажу земельної ділянки відсутні відомості про розташування на земельній ділянці об`єктів нерухомості.
В пункті 1.1 договору вказано цільове призначення земельної ділянки , а саме для будівництва і обслуговування будівель торгівлі. Законом не передбачено обов`язковість внесення в договір даних про належність нерухомого майна по проданій земельній ділянці.
Також не підлягає до задоволення апеляційна скарга третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 по підставах викладених вище.
Крім того, ОСОБА_1 не надав суду доказів проживання його в жилому будинку до якого, на його думку, віднесена прибудинкова територія, а також відповідної містобудівної та землевпорядної документації щодо прибудинкової території.
Тому апеляційні скарги ОСОБА_1 і заступника прокурора Черкаської області задоволенню не підлягають. 
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст.  374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської областіна рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді: