У Х В А Л А  
 
13 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 1007/115/2009
провадження № 61-17375св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчук М. М.,   
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  
третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка Олександр Вікторович,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області                        від 20 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц.,                       Ігнатченко Н. В., Фінагєєва В. О.,   
 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,  третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка О. В., про визнання недійсними довіреностей і правочинів та витребування майна.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві спільної часткової власності належать 1/2 частина нежилої будівлі (магазину-кафетерію) у АДРЕСА_1 та 33/100 часток нежилого приміщення (складу продбази) на АДРЕСА_2 . У липні 2008 року ОСОБА_7 запропонував їй придбати іншу частку нежитлових приміщень, які, з його слів, належали на праві власності його дружині                         ОСОБА_8   
30 липня 2008 року, маючи намір придбати частину зазначених, між нею та ОСОБА_8 , від імені якої діяв ОСОБА_7 ,  укладений нотаріально посвідчений попередній договір про укладення договору купівлі-продажу 1/2 частини нежилої будівлі (магазину-кафетерію) на АДРЕСА_1 та 33/100 часток нежилого приміщення (складу продбази) на АДРЕСА_2 .
На виконання умов даного договору вона передала ОСОБА_7 , який діяв в інтересах  ОСОБА_8 , кошти в розмірі 345 тис. грн, що на день укладення договору було еквівалентно 75 тис. доларів США.
Згодом їй стало відомо, що на момент укладення попереднього договору                       ОСОБА_8 не була власником, оскільки 24 липня 2008 року ОСОБА_8 та                    ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу продали ОСОБА_5 належні їм частки нежитлового приміщення (магазину-кафетерію), розташованого на                           АДРЕСА_1 .
Крім того, їй стало відомо, що 22 березня 2008 року ОСОБА_2 , діючи від її імені на підставі довіреностей від 24 січня 2008 року, посвідчених нотаріусом нотаріального округу міста Надим Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Федерації Жихаревою І. О., зареєстрованих у реєстрі за № № 115 і 117, відчужив ОСОБА_3   належні їй на праві власності 1/2 частину нежилої будівлі (магазину-кафетерію) за договором купівлі-продажу, а також 33/100 часток нежилого приміщення (складу продбази) за договором дарування.
Вказані вище договори купівлі-продажу та дарування  були посвідчені приватним нотаріусом.
22 квітня 2008 року згідно на підставі договорів купівлі-продажу                                 ОСОБА_3 відчужив вищезазначене нерухоме майно ОСОБА_6 , який, у свою чергу, 24 липня 2008 року продав 1/2 частину нежитлової будівлі (магазину-кафетерію) ОСОБА_5 .  
На вчинення дій щодо відчуження належного їй на праві власності майна ОСОБА_2 вона не уповноважувала, підписи у графі «довіритель» у вказаних вище довіреностях згідно із висновком почеркознавчої експертизи виконані не нею ( ОСОБА_1 ), а іншою особою, тому ОСОБА_2 не мав права укладати від її імені 22 березня 2008 року договори купівлі-продажу і дарування із ОСОБА_3 , відповідно останній не набув на нього права власності та не мав права відчужувати це майно ОСОБА_6 , а той у подальшому з цих же підстав не мав права відчужувати частину майна  ОСОБА_5 .
Посилаючись на норми статей 203,  215 ЦК України, з урахуванням уточненої позовної заяви, поданої у березні 2016 року, позивач просила:
- визнати недійсними дві довіреності від 24 січня 2008 року, видані  ОСОБА_2 , посвідчені нотаріусом нотаріального округу міста Надим Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Федерації  Жихаревою І. О., зареєстровані в реєстрі за № № 115 і 117;
- визнати недійсними договір купівлі-продажу 1/2 частки нежилої будівлі (магазину-кафетерію), розташованої на АДРЕСА_1 та договір дарування 33/100 часток нежилого приміщення (складу продбази) на АДРЕСА_2 , укладені 22 березня  2008 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 , та   ОСОБА_3 , що посвідчені приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О. В. та зареєстровані в реєстрі за № № 4661 і 4663 відповідно;
- витребувати від ОСОБА_5 на її користь 1/2 частину нежилої будівлі (магазину-кафетерію), яку він придбав у ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_8 , від імені якої діяв ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н. М. та зареєстрованого у реєстрі за № 1793;
- витребувати від ОСОБА_6 на її користь 33/100 частки нежилого приміщення (складу продбази), власником яких він став на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2008 року, укладеного між ним та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1124.
Справа судами розглядалась неодноразово.
Останнім рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області                         від 10 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсною довіреність від 24 січня 2008 року, видану від імені                      ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , посвідчену нотаріусом нотаріального округу міста Надим Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Федерації Жихаревою І. О., зареєстровану в реєстрі за № 115. 
Визнано недійсною довіреність від 24 січня 2008 року, видану від імені                       ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , посвідчену нотаріусом нотаріального округу міста Надим Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Федерації Жихаревою І. О., зареєстровану в реєстрі за № 117.
Визнано недійсними договір купівлі-продажу 1/2 частини нежилої будівлі (магазину-кафетерію), розташованої у АДРЕСА_1 , укладений 22 березня 2008 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області                      Ганночка О. В., зареєстрований в реєстрі за № 4661.
Визнано недійсним договір дарування 33/100 часток нежилого приміщення (складу продбази), розташованого у АДРЕСА_2 , укладений 22 березня 2008 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області                         Ганночка О. В., зареєстрований в реєстрі за № 4663. 
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі             34 грн. 
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що оспорювані довіреності та вчинені на підставі них правочини не відповідали волевиявленню та внутрішній волі позивача, як учасника правочину, отже наявні підстави для визнання їх недійсними на підставі частини першої статті 215 та частини третьої статті 203 ЦК України. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про витребування майна, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач пропустила визначений законом строк позовної давності для звернення до суду.     
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Рішенням апеляційного суду апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня              2016 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову та ухвалено в цій частині нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,                        ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка О. В., про витребування майна задоволено.
Витребувано на користь ОСОБА_1 від ОСОБА_6 33/100 частин нежитлового приміщення (складу продбази), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .
Витребувано на користь ОСОБА_1 від ОСОБА_5 1/2 частину нежитлової будівлі (магазин - кафетерій), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
В іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 789,50 грн із кожного. 
Рішення апеляційного суду в частині вирішення позову ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння мотивовано тим, що позивач не пропустила позовну давність для звернення до суду із цими вимогами.      
В частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними спірних довіреностей від 24 січня 2008 року, договору купівлі продажу від 22 березня 2008 року та договору дарування від 22 березня 2008 року апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Касаційна скарга свідчить про те, що рішення апеляційного суду оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог  про витребування майна, в частині вирішення позову ОСОБА_1 про визнання недійсними довіреностей та правочинів не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).
Касаційна скарга ОСОБА_3 аргументована тим, що вимоги про витребування майна, які суд прийняв до розгляду разом з  попередніми вимогами, були заявлені лише у 2016 році. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. 
Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка Олександр Вікторович, про визнання недійсними довіреностей і правочинів та витребування майна призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук