ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 лютого 2020 року           справа №264/8243/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г.,  Геращенка І.В.,  розглянув   в порядку письмового провадження  апеляційну  скаргу    ОСОБА_1  на рішення  Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 січня 2020 р. (повний текст рішення виготовлено 16 січня 2020 року у м.  Маріуполь) у справі  № 264/8243/19 (головуючий І інстанції суддя Кузнецов Д.В.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції,  поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Даніліка Геннадія Олександровича   про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

                                                     ВСТАНОВИВ:
Позивач 26.12.2019 звернувся до Іллічівського районного суду  м. Маріуполя Донецької області   з  позовною заявою до   Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції,  поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Даніліка Г.О., в  якій просив  постанову серії ЕАК № 1880236 від 19.12.2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про накладення на нього штрафу  скасувати, а адміністративне провадження закрити та вирішити питання судових витрат (а.с. 2).
Рішенням   Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 січня 2020 р.   у справі № 264/8243/19  в задоволенні позову відмовлено (а.с. 27-29).
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить  скасувати  рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі  у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ніякого порушення 19.12.2019 року не вчиняв, оскільки рухався на транспортному засобі з дотриманням всіх правил дорожнього  руху України.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача підтримує позицію суду першої інстанції та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За вимогами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
19 грудня 2019 року поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Даніліком Г.О. було винесено постанову серії ЕАк № 1880236  у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425 грн. 00 коп. У спірній постанові вказано, що 19 грудня 2019 року о 12:54 год. в м. Маріуполь по шосе Володарське позивач керував транспортним засобом НYNDAI SONATA НОМЕР_1    та рухався  у крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот, чим порушив п. 11.5 ПДР (а.с. 3).                                     
Спірним у даній справі є правомірність винесення   відповідачем постанови серії  ЕАк № 1880236  від 19.12.2019 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн.
При вирішенні справи  суд виходить з наступного.
Пунктом 11.5  ПДР передбачено, що  на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що  порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
За  правилами  ст. 7 КУпАП  ніхто  не  може  бути   підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею ст. 222 КУпАП  визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів),  частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За  унормуванням ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення за правилами  статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258 КУпАП).
Ч. 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Статтею 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу
Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КупАП).
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм  внутрішнім  переконанням,  що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати  і  неухильно  дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність,  яка  посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити
Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як зазначалось раніше,  за текстом спірної постанови,  19 грудня 2019 року о 12:54 год. в м. Маріуполь по шосе Володарське, позивач керував транспортним засобом НYNDAI SONATA НОМЕР_1  та рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот, чим порушив п. 11.5 ПДР.
Пункт 11.5 Правил дорожнього руху змістує: «На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки)».
Правила дорожнього руху мають розділ 33 «Дорожні знаки», в якому  в п. 33.5 «Інформаційно-вказівні знаки» визначені наступні знаки:
Знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» 5.16 «Напрямки руху по смугах». Показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.
Знак 5.17.1 «Напрямок руху по смугах» 5.17.1, Знак 5.17.2 «Напрямок руху по смугах».
Знак 5.18 «Напрямок руху по смузі» 5.18 «Напрямок руху по смузі». Показує дозволений напрямок руху по смузі.
Знак 5.18 із стрілкою, що зображає поворот ліворуч іншим чином, ніж це передбачено цими Правилами, означає, що на даному перехресті поворот ліворуч або розворот здійснюється з виїздом за межі перехрестя направо і об`їздом клумби (розділювального острівця) у напрямку показаному стрілкою.
Окрім того, в розділі 8 «Регулювання дорожнього руху» ПДР в п. 8.2.1 передбачено: 
«8.2.1 Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.
Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.
Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.
Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).
Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена».
На  відеозаписі зафіксовано, що дорога, по якій рухався позивач,   мала дві  смуги для руху в одному напрямку, оскільки зі знаку обабіч  дороги  вбачається рух по лівій смузі - прямо, а по правій - поворот та рух праворуч.
Окрім того, саме на перехресті щодо дії знаків 5.17.1, 5.17.2 знаходиться блок-пост і саме по лівій смузі рухалися всі автомобілі, які мали намір через блок-пост проїхати. До речі,  відповідач також рухався по зазначеній смузі  за позивачем.
Тобто, відеозапис (про наявність якого зазначено в постанові) свідчить, що відповідач не врахував наявність дорожніх знаків, вимог яких дотримався позивач і які не були враховані відповідачем в ситуації з позивачем.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено належними доказами факту порушення п. 11.5 ПДР.
Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.
Таким чином, відсутні належні та допустимі доказі вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції   було  допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Згідно положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
На підставі наведеного, керуючись статями 205, 271, 272, 286, 308, 311, 313, 315, п. 3, 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення  Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 січня 2020 р.  -  задовольнити
Рішення   ОСОБА_1  на рішення  Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 січня 2020 р.  у справі  № 264/8243/19  -  скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги   ОСОБА_1  до  Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції,  Поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Даніліка Геннадія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Скасувати постанову  про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія  ЕАк № 1880236 від 19 грудня 2019 року, винесену  поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Данілік Геннадієм Олександровичем.  
Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення    ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя                                                                                         Г.М. Міронова
Судді                                                                                                                Т.Г. Арабей
                                                                                                                         І.В. Геращенко