ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3447/20 Справа № 202/4234/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого - судді Демченко Е.Л.
                суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а:

       У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.
       Вказувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15 грудня 2009 року. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є студентом та навчається за контрактом на 3 курсі енергетичного факультету Дніпровського державного технічного університету, на очній формі навчання, та не має змоги влаштуватись на роботу аби самостійно отримувати заробіток, в зв`язку з чим потребує матеріальної підтримки, а тому вона звернулася до суду з даним позовом. 
       Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 3 000 грн., починаючи з дня звернення до суду з даною позовною заявою і до закінчення строку навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення ним 23 років. 
       Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
       Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1 000 грн., щомісячно з дня подання позову до суду, тобто з 24 червня 2019 року, та до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23 років.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.
       В іншій частині позову відмовлено.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що син сторін потребує матеріальної допомоги у розмірі не менше ніж 4 208 грн. 40 коп. на місяць; відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу рідному повнолітньому сину ОСОБА_3 до закінчення ним навчання в університеті в розмірі 3 000 грн. щомісячно, оскільки є фізичною особою-підприємцем; суд не вирішив клопотання позивача про витребування доказів про суми виплачених доходів відповідачу.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15 грудня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .
       Від цього шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . 
       Згідно довідки №8 від 31 січня 2019 року, ОСОБА_3 являється студентом 3 курсу гр. ЕП-16-1д енергетичного факультету Дніпровського державного технічного університету IV рівня акредитації, очної форми навчання, термін навчання з 04 лютого 2019 року по 30 червня 2020 року, за контрактом.
       Відповідно до договору №820/19 від 21 січня 2019 року про надання освітніх послуг між Дніпровським державним технічним університетом та ОСОБА_3 загальна вартість освітньої послуги за договором за весь строк навчання становить 14 781 грн. (2019 рік: 6 семестр - 4 927 грн., 7 семестр - 4 927 грн., усього за рік - 9 854 грн., 2020 рік: 8 семестр - 4 927 грн., усього за рік - 4 927 грн.).
       Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи матеріальне становище сторін по справі, ту обставину, що законом передбачений обов`язок обох батьків утримувати їх спільну дитину по досягненню нею повноліття, яка продовжує навчання, вартість освітньої послуги за договором за весь строк навчання та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти у розмірі 1 000 грн. щомісячно з дня подання позову до суду, тобто з 24 червня 2019 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
       Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
       Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
       У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
       Встановивши, що син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Дніпровському державному технічному університеті та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 , який працездатний та є підприємцем, має можливість надавати сину таку допомогу, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 22 червня 2016 року і до закінчення строку навчання 30 червня 2018 року, але не більше ніж до досягнення 23 років. 
       Посилання апелянта на те, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу рідному повнолітньому сину ОСОБА_3 до закінчення ним навчання в університеті в розмірі 3 000 грн. щомісячно, оскільки є фізичною особою-підприємцем; суд не вирішив клопотання позивача про витребування доказів про суми виплачених доходів відповідачу не є підставою для збільшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів.
       Так, за клопотанням апелянта, апеляційним судом витребувано з Головного управління ДПС в Одеській області інформацію про суми доходів, отриманих фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2019 року та отримано відповідь від 04 лютого 2020 року, згідно якої ОСОБА_2 дійсно є підприємцем, проте інформація потребує уточнення у податкових агентів. Таким чином, вказана довідка не є підставою для висновку, що відповідач має змогу надавати допомогу повнолітньому сину ОСОБА_3 до закінчення ним навчання в університеті в розмірі 3 000 грн. щомісячно як на тому наполягала апелянт. 
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, - 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

       Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня проголошення. 

       Повний текст постанови складено 17 лютого 2020 року.

               Головуючий:                                                 Демченко Е.Л.

               Судді:                                                         Куценко Т.Р.

                                                                                Макаров М.О.