ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
        ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року                                                                         м. Херсон

справа № 648/2849/14
провадження № 22-ц/819/ 214/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Пузанової Л.В.,	
  	Склярської І.В.	
секретар	Геленко А.М.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 наухвалу Білозерського районного суду Херсонської областіу складі судді  Рибас А.В. від 11 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, Білозерський районний сектор управління Державної міграційної служби у Херсонській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», з урахуванням уточнених позовних вимог, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 ,  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Білозерський районний сектор управління Державної міграційної служби у Херсонській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення.
Позов мотивовано тим, що 05.05.2006 року між банком та ОСОБА_6 був укладений договір про іпотечний кредит №100, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 37 780 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 04.05.2025 року. 
На забезпечення виконання кредитних зобов`язань 05.05.2006 року сторони уклали договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_6 передав позивачу в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 . 
Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2011 року задоволено позов банку про дострокове повернення кредитних коштів, з ОСОБА_6 стягнено заборгованість у розмірі 65 354 дол. США, що еквівалентно 521 441 грн. 56 коп.
Оскільки рішення суду не виконано, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити з будинку відповідачів із зняттям їх з реєстраційного обліку.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 21 березня 2019 року суд залучив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як правонаступників після смерті відповідача - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Білозерський районний сектор управління Державної міграційної служби у Херсонській області, щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідачів, орган опіки та піклування - службу у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області.
21 травня 2019 року до Білозерського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , згідно якої позивач просить суд залучити його до участі у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та стягнути солідарно з відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , як спадкоємців після смерті ОСОБА_6 , на його користь заборгованість за договором позики та відсотками в загальній сумі 9541,50 доларів США. В межах вартості отриманого у спадок майна.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2019 року відбулася заміна позивача з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та заміна Білозерського районного сектору управління Державної міграційної служби у Херсонській області на належну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чорнобаївську сільську раду Білозерського району Херсонської області.. 
Цією ж ухвалою суд відмовив ОСОБА_1 у прийнятті його позову, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору в даній цивільній справі та повернув позивачу позовну заяву.
Роз`яснено ОСОБА_1 його право на звернення до суду з вказаним позовом за загальними правилами цивільного судочинства.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду від 11 вересня 2019 року в частині відмови у прийнятті його позовної заяви, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в даній цивільній справі, скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що задоволення судом позовних вимог у справі № 648/2849/14-ц, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів з будинку, прямо стосується його кредиторського права на відшкодування коштів, оскільки ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини та враховуючи той факт, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є єдиним спадковим майном, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 , а отже єдиним майном, на яке може бути звернено стягнення за його кредиторськими вимогами.
Зазначена обставина на думку позивача свідчить про єдність предмета спору з первісно заявленим банком позовом, а тому у суду були відсутні підстави для повернення йому позову. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Зі змісту заявленого позову вбачається, що 05 травня 2006 року між відкритим акціонерним товариством « Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6 було укладено договір про іпотечний кредит №100 від 05.05.2006 року.
В якості забезпечення повернення кредиту ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір від 05.05.2006 року, за умовами якого в іпотеку банкові було надано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 101,3 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2011 року задоволено позов банку про дострокове повернення кредитних коштів, з ОСОБА_6 стягнено заборгованість у розмірі 65 354 дол. США, що еквівалентно 521 441 грн. 56 коп.
Рішення суду не виконано, тому банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з будинку відповідачів із зняттям їх з реєстраційного обліку.
В ході розгляду даної справи, щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд залучив до участі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як правонаступників після смерті відповідача - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Звернувшись до суду з вимогою щодо вступу у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору,  ОСОБА_1 зазначив про те, що 20 листопада 2016 року ним було надано ОСОБА_6 в позику кошти в розмірі 9 тис. доларів США, які останній зобов?язувався повернути 05.05.2017 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, на час відкриття спадщини залишилося садкове майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 101,3 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи той факт, що цей будинок є єдиним спадковим майном спадкодавця на яке може бути звернено стягнення в разі задоволення позову та зважаючи на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки прямо стосується його кредиторського права повернення коштів за договором позики, ОСОБА_1 просить суд залучити його до участі у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та стягнути солідарно з відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , як спадкоємців після смерті ОСОБА_6 , на його користь заборгованість за договором позики та відсотками в загальній сумі 9541,50 доларів США. в межах вартості отриманого у спадок майна.
Суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2019 року в частині відмови ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. В іншій частині ухвала суду не оскаржується.
За приписами статті 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.
       При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення статті 195 ЦПК України.
Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 193 і 194 цього Кодексу. 
Відповідно до частин другої та третьої статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
Відповідно до частини першої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.
 Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.
Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги  за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Таким чином, у процесі розгляду судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.
Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 52 ЦПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.
Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 52 ЦПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Відтак вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та  відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.
Відповідно до приписів частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Як убачається з матеріалів справи, спір між сторонами за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.
Разом з тим позов  ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, щодо стягнення заборгованості спадкодавця за договором позики із спадкоємців. 
       Враховуючи, що позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 52 ЦПК України має містити самостійні вимоги саме на предмет спору у справі та зважаючи на те, що вимога третьої особи спрямована поза предметом спору між позивачем та  відповідачами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про залучення його до участі у справі як третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору та об`єднання поданого ним позову в одне провадження з первісним позовом. 
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і як такі, що не ґрунтуються на законі та належних доказах, підлягають відхиленню.
        З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення ухвалено судом з додержанням норм процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2019 року  в оскарженій частині - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        Л.В.Пузанова

                                                                                                                      І.В.Склярська 

Повний текст постанови складено 23 січня 2020 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна