УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 688/3022/19
Провадження № 22-ц/4820/458/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
 
суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М., 

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Босюка В.А. від 29 листопада 2019 року.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

встановив:

В серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом, вказувала, що 20 травня 2019 року, приблизно о 15.20 год., по проспекту Миру в м. Шепетівка Хмельницької області трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та мотоцикла «Урал», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої пасажир мотоцикла «Урал», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер по дорозі до Шепетівської ЦРЛ. Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2019 року у справі №688/3427/18 ОСОБА_3 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПАТ НАСК «ОРАНТА»), вона як матір загиблого ОСОБА_4 , звернулася до страхової компанії із заявами про виплату страхового відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 44676 грн., а також відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її сина в розмірі 22338 грн. Однак відповідачем відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_1 не настала. Вважає відмову страхової компанії незаконною, оскільки внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Тобто, страхова компанія незалежно від вини страхувальника повинна відшкодувати заподіяну їй шкоду спричинену внаслідок дорожньо-транспортною пригодою із заподіянням смерті її сину, яка складається із понесених витрат на спорудження надгробного пам`ятника та моральної шкоди.
З цих підстав позивач просила стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на свою користь страхове відшкодування понесених витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 44676 грн., страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою в розмірі 22338 грн. та витрати на правничу допомогу.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 44676 грн. та 2233,80 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено.
Додатковим рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2019 року стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9600 грн. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь держави 1536,80 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі ПАТ НАСК «ОРАНТА» вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. На думку апелянта, обов`язок ПАТ НАСК «ОРАНТА» у виплаті страхового відшкодування виникає виключно за наявності обопільної вини осіб, які заподіяли таку шкоду. Оскільки відсутня вина водія транспортного засобу «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_1 у дорожньо-транспортній пригоді, а тому й відсутні правові підстави у ПАТ НАСК «ОРАНТА» виплатити страхове відшкодування. Вважає, що моральна шкода також не підлягає відшкодуванню за своєю недоведеністю. Зокрема, у відповідності до ч. 2 ст. 1168 ЦК України позивачем не надано доказів, що її дитина проживала разом з нею однією сім`єю та що вона здійснювала за дитиною догляд. Крім цього, в обґрунтування моральної шкоди позивачем не було надано доказів звернення до лікарів з приводу поганого самопочуття, тривожності внаслідок смерті сина.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду в частині стягнення моральної шкоди незаконним та необґрунтованим, просить його в цій частині змінити. На думку апелянта, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції помилково застосував положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що регулює порядок відшкодування моральної шкоди при ушкодженні здоров`я фізичної особи, тоді як мав застосувати норму п. 27.3 ст. 27 цього Закону, яке регламентує порядок та розмір виплати страхового відшкодування моральної шкоди внаслідок заподіяння смерті фізичній особі. Зазначила, що саме цією нормою закону обґрунтовувала розмір моральної шкоди у своєму позові.
У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення як є безпідставну. Посилання апелянта на п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставним, так як до вказаних правовідносин підлягає застосуванню ч. 2 ст. 1188 ЦК України. 
Розгляд справи судом апеляційної інстанції проводиться в порядку ч. 2  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників процесу.
Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ПАТ НАСК «ОРАНТА» не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.
Судом правильно встановлено, що 20 травня 2018 року близько 15 год. 20 хв. ОСОБА_3 , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, порушуючи правила експлуатації транспорту, рухаючись по проспекту Миру в м. Шепетівка Хмельницької області на технічно несправному мотоциклі «Урал», державний номерний знак НОМЕР_2 , без бокового причепа, несправність якого полягала у відсутності ручки та тросу приводу гальм переднього колеса, на якому в якості пасажира перевозив ОСОБА_4 без мотошолома, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з попутним автомобілем марки «BMW 320D», реєстраційний номер Республіки Литва НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП пасажир мотоцикла ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до смерті останнього 20 травня ІНФОРМАЦІЯ_1 по дорозі до Шепетівської ЦРЛ. Отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку і є наслідками скоєної ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 9-12, 13-14).
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання, яке ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року пом`якшено до 3 років позбавлення волі (а. с. 9-12).
На момент смерті ОСОБА_4 був неповнолітнім, його матір`ю є позивач ОСОБА_1 (а. с. 13, 15). 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 понесла витрати пов`язані із виготовленням та встановленням надгробного пам`ятника у розмірі 50800 грн. (а. с. 18-19)
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта».
Згідно з полісу №АК9979638 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв в період з 24 квітня 2018 року по 23 квітня 2019 року включно, встановлено ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн., майну - 100 000 грн. (а. с 84-85).
26 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 44676 грн. та моральної шкоди в розмірі 22338 грн., як 1/2 частини, що належить ОСОБА_1 як матері загиблого, інша частина належить батькові померлого ОСОБА_5 .
Страховик відмовив у здійсненні виплати страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю даних про вину водія транспортного засобу «BMW 320D» у настанні ДТП.
Задовольняючи частково позов в частині стягнення майнової шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки (мотоцикла «Урал», державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля «BMW 320D» реєстраційний номер НОМЕР_1 ) було завдано шкоди іншим особам, тому відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Позивач має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців джерел підвищеної небезпеки разом, так і від будь-кого з них окремо. Майнова шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, підлягає стягненню з ПАТ НАСК «ОРАНТА» як страховика цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_1 .
Так, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання   якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.
Безпідставним є посилання апелянта ПАТ НАСК «ОРАНТА» на відсутність вини водія автомобіля «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки за змістом ч.2 ст. 1188 ЦК у відносинах між володільцями кількох джерел підвищеної небезпеки, якими завдано шкоди, та третіми особами, яким володільці джерел підвищеної небезпеки спільно завдали шкоди, діє принцип відповідальності володільців цих джерел незалежно від їх вини.
Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.     
У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України).
Оскільки позивач не пред`являв вимог до ОСОБА_3 та/або його страховика, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наявні підстави для відшкодування ПАТ НАСК «ОРАНТА» майнової шкоди, завданої позивачу у результаті ДТП. 
Висновок суду у частині відшкодування майнової шкоди є правильним, законним та обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та не спростований апелянтом ПАТ НАСК «ОРАНТА».
Водночас він узгоджується з правовим висновком, який викладений у постановах Верховного Суду у справі №501/3000/15-ц від 24.10.2018 року, у справі 274/4882/17-ц від 10 січня 2018 року.
Суд першої інстанції також правильно констатував, що внаслідок смерті сина в результаті ДТП позивачу ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода. 
Однак при визначенні розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди внаслідок смерті особи суд неправильно застосував норму матеріального права.
Так, норма ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на яку послався суд, не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки регулює порядок відшкодування моральної шкоди при ушкодженні здоров`я фізичної особи.
Питання відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, врегульовано статтею 27 цього Закону. 
Так, відповідно до частини 3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачами) та дітям (усиновленим).
Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Як встановлено судом, дорожньо-транспортна пригода сталася 20 травня 2018 року.
Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі встановлено 3723 грн.
Отже, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становитиме 44676 грн. (3723 грн. х 12). 
Враховуючи, що у загиблого ОСОБА_4 крім матері ОСОБА_1 є і батько - ОСОБА_5 , то позивач має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 22338 грн. - Ѕ частину загального розміру відшкодування. 
За змістом ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її батькам незалежно від того, чи вони проживали однією сім`єю.
В силу положень частини 3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» факт смерті особи безумовно спричинює моральну шкоду її батькам і є підставою для здійснення їм відшкодування у визначеному законом розмірі.
Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги про недоведеність факту заподіяння моральної шкоди позивачу. 
Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди слід змінити - стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь позивача страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 22338грн., а в решті рішення залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2019 року в частині стягнення моральної шкоди змінити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (ЄДРПОУ: 00034186, місцезнаходження за адресою: вул. Здолбунівська, 7-Д, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 22338 грн.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 13 лютого 2020 року.

Судді                                                         Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко