Номер провадження: 22-ц/813/2038/20 
Номер справи місцевого суду: 520/1374/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Заїкін А. 

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/1374/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Віцько А.І.,

учасники справи: 
- позивач – публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», 
- відповідачі – 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси постановлену у складі судді Калініченко Л.В. 22 жовтня 2019 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення, 
встановив:

У лютому 2017 р. ПАТ «УкрСиббанк»звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11327222000 від 18.04.2008 р. за кредитом та процентами у розмірі 22322, 49 дол. США та пеню у розмірі 22485, 13 грн..; 2) стягнути з відповідачів солідарно судові витрати.
Свої вимоги ПАТ «УкрСиббанк» обгрунтовує тим, що ПАТ «УкрСиббанк» свої обов`язки за договором про надання споживчого кредиту № 11327222000 від 18.04.2008 року виконало у повному обсязі. Відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, не сплачує заборгованість за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача (а. с. 1 – 3).
16.02.2017 р. Київським районним судом м. Одеси було постановлено ухвалу про відкриття провадження у вищезазначеній справі (а. с. 49).
21.08.2017 р. Київським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позов було задоволено в повному обсязі (а. с. 83 – 86).
21.10.2019 р. ОСОБА_1 до Київського районного суду було подано заяву про перегляд заочного рішення суду, в якій останній просив суд скасувати заочне рішення Київського районного суду від 21.08.2017 р. і призначити справу до розгляду за правилами позовного провадження.
Заява про перегляд заочного рішення обґрунтована тим, що договір про надання споживчого кредиту №11327222000 від 18.04.2008 р. укладений з порушенням норм ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладання договору споживчого кредиту №11327222000 від 18.04.2008 р.) та норм ЦК України, внаслідок чого є недійсним (а. с. 95 – 105).
22.10.2019 р. Київським районним судом було постановлено ухвалу по даній справі, якою заяву про перегляд вищенаведеного заочного рішення ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Ухвала суду мотивована тим, що 27.04.2019 р. представник відповідачки ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з матеріалами даної, а відтак був обізнаний про ухвалене судом заочне рішення в цій справі, що в свою чергу також вважається і повідомленням про ці дії відповідачку. У зв`язку з чим, суд вважав безпідставними посилання відповідачки на те, що вона дізналась про заочне рішення суду лише 17.10.2019 р., що спростовується вищевказаними встановленими обставинами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищевказану ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2019 р. скасувати і направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, встановлені невідповідні до справи висновки та не були з`ясовані всі обставини справи. Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд позбавив її права на захист своїх інтересів щодо власності та безпосередньої участі в судовому процесі. 
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв, клопотань до апеляційного суду не надали. Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно дозаконів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів, не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності залишення позовної заяви без розгляду з огляду на наступне.
Частиною другою статті 228 ЦПК України (у редакції, що діяла на час ухвалення вказаного заочного рішення), передбачено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до положень статті 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
За змістом статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За змістом статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Між тим, згідно частини 1 статті 158 ЦПК України (у редакції, що діяла на час ухвалення вказаного заочного рішення), розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.
Частиною третьою статті 74 ЦПК України (у редакції, що діяла на час ухвалення вказаного заочного рішення) визначено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення – особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.
Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України (у редакції, що діяла на час ухвалення вказаного заочного рішення), судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
За правилами ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.
За загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.
Зокрема відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 12 грудня 2018 року в справі № 752/11896/17-ц, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування учасника справи про час і місце її розгляду.
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін – один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного сповіщення апелянта про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції з подальшим ухваленням заочного рішення, яке остання просила скасувати у вищевказаній заяві про перегляд заочного рішення знайшли своє відображення в матеріалах справи, а саме, згідно матеріалів справи повістка про виклик до суду на 21.08.2017 року повернулася до суду першої інстанції з вказівкою причин повернення - «за закінченням терміну зберігання». Інших даних про сповіщення ОСОБА_1 на вказану дату матеріали справи не містять.
За правилами частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Також колегія суддів вважає, що ознайомлення представника відповідачки з матеріалами справи, яким обґрунтовано вищевказані висновки викладені в оскаржуваній ухвалі щодо необхідності залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення, не є достатнім, беззаперечним доказом вручення копії вищевказаного заочного рішення у справі.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).
Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Низкою рішень Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (зокрема рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» від 04.12.1995 р. та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10.04.2003 р.).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).
Отже, залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції не врахував, що матеріали справи не містять доказів належного сповіщення відповідачки про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції на 21.08.2017 року, порушення судом порядку ухвалення заочного рішення. Відсутні достатні, беззаперечні докази вручення копії вищевказаного заочного рішення у справі, чим припустився зокрема надмірного формалізму, постановивши необґрунтоване судове рішення.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє відображення в матеріалах справи і є обґрунтованими.
З урахуванням вищенаведеного вказана апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали при невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції (Київського районного суду м. Одеси) для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення за вищевказаного обґрунтування.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський 
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду міста Одеси 22 жовтня 2019 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення – скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 24 лютого 2020 року. 

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: С. О. Погорєлова

                                                                                                 О.М. Таварткіладзе