Номер провадження: 33/813/288/20
Номер справи місцевого суду: 521/18349/19 
Головуючий у першій інстанції Коблова О.В. Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Воронової Є.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року,

встановив:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №172830 від 21.10.2019 року, водій ОСОБА_1 , 21 жовтня 2019 року о 01 годині 30 хвилин в м. Одесі, по вул. Тираспольське шосе, 21/1 керував автомобілем БМВ 320Д НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. 
Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що: 
1) при складанні протоколу він був не згодний з правопорушенням, працівники поліції не запропонували йому проходження медичного огляду; 
2) працівники поліції порушили вимоги п. 8 Постанови Кабінета Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року; 
3) автомобіль БМВ 320Д НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений безпідставно, з порушенням статей 32, 35 закону України «Про національну поліцію», йому не було роз`яснено права та обов`язки, тому в протоколі відсутня про це відповідна відмітка ;
4) свідки, зазначені в протоколі, не були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції, тому їх покази є сумнівними; 
5) правила дорожнього руху не відповідають нормативним актам, які регулюють діяльність поліції.
В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи за його апеляційної скарги повідомлявся належним чином.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 . 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Встановлено, що 21.10.2019 року водій ОСОБА_1 , 21.10.2019 року о 01 годині 30 хвилин в м. Одесі, по вул. Тираспольське шосе, 21/1 керував автомобілем БМВ 320Д НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, що підтверджується поясненнями двох свідків – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також їх підписом на протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №172830 від 21.10.2019 року (а.п.1, 5-6).
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Судом встановлено, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, в якому свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчено відмову водія ОСОБА_1 від проведення огляду особи на стан сп`яніння.
- відеозаписом, здійсненим поліцейським, з якого вбачається, що автомобіль під керуванням саме ОСОБА_1 рухався по вулиці в нічний час доби. Із запису видно, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 . Окрім того, з відеозапису вбачається поведінка водія ОСОБА_1 та визнання того, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння;
- поясненнями свідка ОСОБА_2 щодо її присутності при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі чи із застосуванням приладу «Драгер»;
- поясненнями свідка ОСОБА_3 , які аналогічні поясненням свідка ОСОБА_2 .
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Згідно п. п. 2-7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан алкогольного сп`яніння воді транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен за вимогою працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.
З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції діяли в суворій дотриманості Закону.
Всупереч доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 , що він був не згодний з протоколом про адміністративне правопорушення відносно нього, жодної відмітки на протоколі не вбачається та пояснень правопорушника в матеріалах провадження не міститься. На протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що від підпису ОСОБА_1 відмовився.
Посилання апелянта, що працівники поліції порушили вимоги п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року є необґрунтованим, оскільки з матеріалів адміністративного провадження вбачається, що працівниками поліції був складений не лише протокол про адміністративне правопорушення, а також акт огляду на стан алкогольного сп`яніння про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, складений працівником поліції в присутності двох свідків (а.п.4).
З вказаних обставин також є необґрунтованими посилання апелянта, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, та що в протоколі відсутня про це відповідна відмітка, оскільки він відмовився підписати протокол.
Доводи апелянта щодо невідповідності вимогам законодавства пояснень свідків, оскільки вони не були допитані в судовому засіданні, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення. Суд не може здійснювати виклик свідків для допиту в судовому засіданні за власною ініціативою, без відповідного клопотання.
З матеріалів провадження вбачається, що представник ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з різними клопотаннями, зокрема про ознайомлення з матеріалами справи, про відкладення розгляду справи, про передачу справи за підсудністю за місцем проживання правопорушника.
Проте, ОСОБА_1 та його захисник Бережний О.В. не скористалися своїм правом заявити клопотання про допит свідків в судовому засіданні, тому вказані показання свідків апелянтом не спростовані.
Доводи апелянта, що на теперішній час органи, які склали протокол мають назву «поліція» в той час як в деяких нормативних актах найменування органу «міліція» на законність складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №172830 від 21.10.2019 року не впливають.
З огляду на наведене, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи.
Враховуючи встановлене, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення щодо правопорушника ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов