Ухвала        
 
27 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-914/11
провадження № 61-18728ск19
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Франківського районного суду міста Львова від 18 червня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» до ОСОБА_1 , треті особи: приватне підприємство «Санні», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, вселення та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду засобами поштового зв`язку була подана касаційна скарга                        ОСОБА_1 на заочне рішення Франківського районного суду міста Львова від 18 червня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду                    від 10 жовтня 2019 року у вище вказаній справі, яку ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року залишено без руху з наданням строків для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку та надати докази, а також роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
У січні 2020 року на адресу суду надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема клопотання, в якому ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав                           30 жовтня 2019 року, що підтверджується копією супровідного листа ПП «Санні» від 30 жовтня 2019 року, котрим надано ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови. 
Однак, даним документом, а саме копією супровідного листа ПП «Санні» від 30 жовтня 2019 року не підтверджується дата отримання оскаржуваного судового рішення Львівського апеляційного суду, та відповідно не підтверджується поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження вищезазначених судових рішень. Інших належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень до матеріалів касаційного провадження та до клопотання заявником не додано.
Суд виходить з того, що підставами пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові зверненню з такою скаргою.
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.
Враховуючи зазначене, наведені у клопотанні про поновлення строк касаційного оскарження підстави пропуску такого строку є неповажними.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі                      № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.
У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. 
При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України», № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
У клопотанні про поновлення процесуального строку ОСОБА_1 не наводить поважних причин, що перешкодили звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою з дотриманням процесуальних строків.
З урахуванням наведеного на підтвердження зазначених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідну довідку суду про дату отримання ним судового рішення апеляційного суду або інші належні докази (копію конверту Львівського апеляційного суду із штрихкодовим ідентифікатором; копію розписки про отримання оскаржуваного судового рішення) в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Судувід                28 листопада 2019 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені у клопотанні ОСОБА_1 неповажними.
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 29 лютого 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали заявнику буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                       І. В. Литвиненко