ПОСТАНОВА
Іменем України

30 січня 2020 року 
Київ
справа №823/1427/18
адміністративне провадження №К/9901/3668/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,  
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В., 

розглянув у порядку попереднього судового засідання у касаційній інстанції адміністративну справу № 823/1427/18
за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення частини невиплаченого заробітної плати, провадження в якій відкрито
          
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року (головуючий суддя: Кульчицький С.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року (колегія суддів: головуючий суддя: Аліменко В.О., судді: Безименна Н.В., Кучма А.Ю.), 

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору

1.          Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:
1.1.          стягнути з відповідача заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 08 червня 2017 року на користь позивача в сумі 319,44 грн;
1.2.          стягнути з відповідача частину невиплаченого посадового окладу починаючи з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року в сумі 280,00 грн;
1.3.          стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 15 грудня 2017 року по 02 січня 2018 року на користь позивача в сумі 6125,89 грн, з врахуванням всіх обов`язкових платежів та зборів, які підлягають відрахуванню при виплаті грошового забезпечення;
1.4.          стягнути з відповідача компенсацію за невикористану в 2017 році відпустку в сумі 5400,00 грн;
1.5.          стягнути з відповідача матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу за 2018 рік на користь позивача в сумі 2400,00 грн;
1.6.          стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, починаючи з 05 січня 2018 року по день ухвалення рішення судом.
1.7.          В обґрунтування позову зазначив, що з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року проходив службу в управлінні патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Внаслідок  неправильного встановлення посадового окладу при призначенні позивача на посаду йому не виплачено частину посадового окладу за період служби у сумі 280,00 грн. Також позивач вказує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року у справі № 823/1566/17 стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 04 червня 2017 року в сумі 3586,56 грн. Як вказує позивач, унаслідок допущення технічної помилки при обрахунку суми, зазначеної в позовній заяві не було враховано 319,44 грн. Позивач 11 грудня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про виплату частини неврахованої доплати за службу в нічний час, однак станом на день звернення до суду з даним позовом відповіді не отримав. Крім того, у позовній заяві позивач вказує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2017 року у справі №823/1430/17 його поновлено на посаді інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції та стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Наказ про поновлення позивача на посаді відповідно до вказаного рішення суду виконано відповідачем 03 січня 2018 року, а тому, на думку позивача, період з 15 грудня 2017 року по 02 січня 2018 року є вимушеним прогулом, за який належить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у сумі 6125,89 грн. Також, при звільненні зі служби в поліції 04 січня 2018 року йому не було виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку у сумі 5400,00 грн та матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 2400,00 грн. Крім того, внаслідок затримки розрахунку при звільненні з відповідача належить стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, починаючи з 05 січня 2018 року по день ухвалення рішення судом.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
2.          Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
2.1.          Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач фактично оскаржує розмір доплати за службу в нічний час, стягнутої за рішенням суду; надання матеріальної допомоги є правом керівника на прийняття такого рішення; інші вимоги виникли на підставі судового рішення, яке на час розгляду справи не набрало законної сили, оскільки скасоване судом апеляційної інстанції.
ІІІ. Касаційне оскарження
3.          Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та  апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.
3.1.          В обґрунтування касаційної скарги вказує, що суди не надали правової оцінки його доводам , а тому дійшли помилкових висновків щодо суті спору.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
4.           ОСОБА_1 з 01 березня 2016 року проходив службу в Управлінні патрульної поліції в місті Черкаси як територіальному (відокремленому) структурному підрозділі Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора роти №3 батальйону управління.
5.          Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 17 серпня 2017 року № 303 о/с «По особовому складу», відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», позивача звільнено зі служби в поліції за частиною першою статті 77 цього Закону (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту ОВС України).
6.          Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом.
7.          Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2017 року у справі № 823/1430/17 позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 17 серпня 2017 року №303 о/с в частині звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби; поновлено лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в Управлінні патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції з 17 серпня 2017 року; стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
8.          На виконання вказаного рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2017 року у справі № 823/1430/17 наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03 січня 2018 року за № 3 о/с позивача поновлено на посаді з 18 серпня 2017 року.
9.          Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 02 січня 2018 року № 1о/с, відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію», позивача звільнено зі служби в поліції.
10.          Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року, вказане рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
11.          Доказів оскарження позивачем у касаційному порядку постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року у справі №823/1430/17 судам на час розгляду справи не надано, відомості про це не повідомлено.
12.          Постановою Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/1566/17 від 08 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 04 червня 2017 року в сумі 3586,56 грн. 
13.          На думку позивача, унаслідок допущення технічної помилки при обрахунку суми зазначеної в позовній заяві не було враховано 319,44 грн. 
14.          Позивач 11 грудня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про виплату частини неврахованої доплати за службу в нічний час, однак станом на день звернення до суду з даним позовом відповіді не отримав.
15.          Не погоджуючись з такими дія ми відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. 
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
16.          Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17.          Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
18.          У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
19.          За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
20.          Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
21.          Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
22.          Згідно підпункту 3 пункту 5 вищевказаної Постанови №988, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
23.          Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських - затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260).
24.          Згідно з пунктом 5 Розділу І вказаного Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
25.          Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
26.          Відповідно до пункту 11 Розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
27.          Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
28.          Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
29.          Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
VI. Позиція Верховного Суду
30.          Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.
31.          Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
32.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом розгляду даної справи є встановлення наявності правових підстав для стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості по виплаті коштів, право на одержання яких виникло у позивача на підставі судових рішень у інших адміністративних справах.
33.          Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/1566/17 від 08 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року, позовні вимоги задоволено  повністю та стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 04 червня 2017 року в сумі 3586,56 грн.
34.          При цьому суди попередніх інстанцій встановили, що позивач, звертаючись із вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по грошовому забезпеченню у виді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 08 червня 2017 року в сумі 319,44 грн, фактично оскаржує розмір доплати за службу в нічний час, що стягнута за рішенням суду, яке набрало законної сили.
35.          Враховуючи встановлені судами обставини, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що позов в цій частині є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.
36.          Щодо решти позовних вимог Верховний Суд зауважує таке.
37.          Згідно зі статтею 1 Закону № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
38.          Отже, право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
39.          Відповідно до статтей 2, 3 цього Закону, встановлено строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію один і більше календарних місяців, дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.
40.          Цим положенням Закону кореспондують пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, які конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
41.          За змістом пункту 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
42.          За цим правовим регулюванням значення має факт порушення строків виплати нарахованого доходу, а також здійснення його нарахування, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
43.          Тобто, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
44.          Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
45.          Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16).
46.          Враховуючи те, що строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію один і більше календарних місяців, проте судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем здійснено розрахунок з позивачем при звільненні в січні 2018 року, тому Верховний Суд вважає правильними висновки судів про відмову в задоволені позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки.
47.          Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача частини невиплаченого посадового окладу, починаючи з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року, середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з 15 грудня 2017 року по 02 січня 2018 року, компенсації за невикористану в 2017 році відпустки, матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу за 2018 рік Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про помилковість посилання позивача про те, що обов`язок відповідача щодо виплати заявлених у позовній заяві сум виник у відповідача на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2017 року у справі № 823/1430/17, оскільки це судове рішення не набрало законної сили з підстав його скасування постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року.
48.          За такого правового регулювання та встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення цього позову.
49.          Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
50.          За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанції у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
51.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
52.          За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
53.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VIІ. Судові витрати
54.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року залишити без задоволення.
2.          Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  О. А. Губська

Судді                                                                                               М.В. Білак

                                                                                             О. В. Калашнікова