Ухвала 
     Іменем України

16 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 754/261/18
 
провадження № 61-161ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,             Луспеника Д. Д.
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. 
 
На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 14 липня 2017 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Нісан Тііда», д/н НОМЕР_1 , в с. Ясногородка Макарівського району Київської області здійснила зіткнення з автомобілем «Фольксваген Пасат», д/н НОМЕР_2 , і технічно його пошкодила. Постановою Макарівського районного суду від 11 вересня             2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Звітом від 30 жовтня 2017 року № СФ-0000367 встановлено, що шкода, завдана автомобілю позивача, складає 363 987,05 грн, вартість самого дослідження склала           500,00 грн. Страхова компанія «Провідна» на підставі договору страхування АК/4645299/1002/16 здійснила виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 86 734,83 грн. Проте сплачена страховиком сума не покриває збитків, визначених у звіті. 
 
Крім того, ОСОБА_1 стверджувала, що неправомірними діями ОСОБА_2 їй завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні звичного способу життя, негативному впливі на стан здоров`я, порушенні попереднього укладу сімейного життя.
 
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 277 752,22 грн шкоди, завданої внаслідок ДТП.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн моральної шкоди.
 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Вирішено питання судового збору.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
 
Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 серпня   2018 року скасовано в частині стягнення 277 752,22 грн шкоди, завданої внаслідок ДТП, та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
У частині відшкодування моральної шкоди рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалось.
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від                  19 листопада 2019 року.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Дослідивши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
 
Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
 
У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
 
Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
 
Згідно зі статтею 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 14 липня 2017 року о 17 год. 01 хв. в с. Ясногородка Макарівського району Київської області сталася ДТП внаслідок зіткнення автомобілів «Нісан Тііда», д/н НОМЕР_1 , належного ОСОБА_2 , та «Фольксваген Пассат», д/н НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , що призвело до їх механічного пошкодження.
 
На замовлення позивача ОСОБА_1 був виготовлений звіт про визначення вартості матеріального збитку від 26 липня 2017 року № 2017-07-25/1, відповідно до якого вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Фольксваген Пассат», д/н НОМЕР_2 станом на 14 липня 20107 року складає 363 987,05 грн. 
 
Постановою Макарівського районного суду Київської області від 11 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
 
23 жовтня 2017 року СК «Провідна» виплатила ОСОБА_1 страхову виплату в сумі 86 734,83 грн на підставі договору страхування № АК/4645299/1002/16.
 
Відповідно до пункту 4 Договору про врегулювання страхового випадку 2300171773 від 25 жовтня 2017 року потерпіла ОСОБА_3 погодилась із розміром страхового відшкодування (86 734,83 грн), визначеним у пункті        3 цього договору, та зобов`язалася у майбутньому не пред`являти фінансових, матеріальних та іншого роду претензій до Страховика з питань виплати на його користь або на користь інших осіб страхового відшкодування та компенсації інших матеріальних або моральних збитків, пов`язаних з ДТП, яка сталася 14 липня 2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу «Нісан Тііда», д/н НОМЕР_1 .
 
Відповідно до довідки Регіонального центру МВС у Київській області від   19 грудня 2018 року № 31/10-5654, автомобіль «Фольксваген Пассат», д/н НОМЕР_2 , 07 серпня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу був перереєстрований на нового власника            ОСОБА_4 . 
 
Задовольняючи позов у частині стягнення майнової шкоди, суд першої інстанції, виходив із того, що ОСОБА_2 своїми неправомірними діями завдала шкоду майну ОСОБА_1 , розмір якої згідно з наданим позивачем звітом становить 363 987,05 грн. Враховуючи суму страхового відшкодування в розмірі 86 734,83 грн, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою на підставі статті 1194 ЦК України.
 
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення майнової шкоди, виходив із того, що висновок спеціаліста ПрАТ «СК «Провідна», яким встановлено загальну суму збитку 86 734,83 грн, та наданий позивачем звіт про визначення вартості матеріального збитку в сумі 363 987,05 грн суперечать один одному, а від проведення призначеної у справі автотоварознавчої експертизи позивач ухиляється. У зв`язку з викладеним апеляційний суд не визнав факт заподіяння внаслідок ДТП майнової шкоди у тому розмірі, який був визначений позивачем.
 
Процесуально правові наслідки ухилення від участі в експертизі визначені у статті 109 ЦПК України: у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
 
Визнання факту, для з`ясування якого призначалась експертиза, або відмова у визнанні цього факту здійснюється судом з урахуванням оцінки доказів, аналізу правових позицій цієї особи та того результату, якого вона домагається. Фактично суд виходить з припущення, що особа ухиляється від участі в експертизі, оскільки побоюється її висновку, а тому суд визнає факт, який треба було встановити експертизою доведеним. 
 
У цій справі за клопотанням відповідача ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року було призначено автотоварознавчу експертизу для вирішення питання щодо дійсності розміру ринкової вартості та відновлювального ремонту автомобіля. Однак ухилення позивача від надання транспортного засобу, який мав досліджуватися, або його кольорових фотознімків призвело до неможливості проведення такої експертизи.
 
Суд апеляційної інстанції надав належну оцінку процесуальній поведінці позивача та відповідно до повноважень, наданих йому статтею 109 ЦПК України, відмовив у визнанні факту, на який позивач посилалася для визначення розміру завданої майнової шкоди.
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції належним чином дослідив та дав правову оцінку поданим сторонами доказам, врахував всі обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення відшкодування майнової шкоди.
 
Оскільки правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають. 
 
Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                               Ю. В. Черняк

            І. А. Воробйова

           Д. Д. Луспеник