Справа № 465/3436/17                        Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. 
Провадження № 22-ц/811/1726/19                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                28 грудня 2019 року                                 м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 26 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, 

                            в с т а н о в и л а: 
13.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (а.с.2-4 т.1), уточненим заявою від 22.01.2019 року (а.с.2-3 т.2), в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуваних з нього у користь ОСОБА_2 на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 05 червня 2012 року у розмірі 1/2 частки від його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до 1/6 часток його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що його сімейний та матеріальний стан змінився, оскільки 08.05.2014 року він зареєстрував шлюб з іншою жінкою - ОСОБА_5 , з якою у них народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких він також несе матеріальні витрати. 
Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 26 березня 2019 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.
Апелянт зазначає, що всупереч нормам Сімейного кодексу (далі - СК) України, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин і на які він посилався як на правову підставу своїх позовних вимог, суд першої інстанції не взяв до уваги тих обставин, що в новому шлюбі, укладеному 08.05.2014 року, у нього народилось теж двоє дітей, яких він зобов`язаний утримувати, а зміна сімейного стану є однією з підстав, визначених законом, для зміни розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення суду. 
Звертає увагу, що суд в оскаржуваному рішенні навіть не навів мотивів, чому не врахував подані ним докази на підтвердження народження у нього дітей в новому шлюбі. 
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.12.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 28.12.2019 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 05 червня 2012 року, з ОСОБА_1 стягуються у користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох їхніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частки від усіх видів доходу платника, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 17.02.2012 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.8-9 т.1).
08.05.2014 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , після шлюбу - ОСОБА_5 (а.с.6 т.1).
Від даного шлюбу в позивача народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7, 78 т.1). 
Відповідно до довідок про дохід від 24.04.2017 року №53 (а.с.5 т.1) та від 28.01.2019 року №7 (а.с.38 т.2), позивач ОСОБА_1  з 12.02.2007 року працює в ТОВ «Реноме-Смарт» на посаді інженера-електроніка 1 категорії і його сукупний дохід за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року становив 26710 грн. 06 коп., з якого утримано 16151 грн. 51 коп., а за період з червня 2018 року по грудень 2018 року - 87037 грн. 66 коп., з якого утримано аліментів на суму 35032 грн. 68 коп.
Заборгованості по аліментах позивач немає.
Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, з правового аналізу наведеної вище норми ч.1 ст.192 СК України необхідно дійти висновку про те, що наявність однієї із зазначених у цій нормі обставин є підставою для зміни раніше визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками розміру аліментів.
Оскільки факт зміни сімейного стану позивача, а саме: створення ним нової сім`ї та народження у ній двох дітей, доведено позивачем письмовими доказами, які є належними та допустимими, тому суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про недоведеність та безпідставність заявлених позивачем вимог, взявши до уваги лише подані відповідачкою докази на підтвердження її матеріального стану та наявності у їхньої з позивачем дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хвороби, у зв`язку з якою дитині встановлено інвалідність (а.с.18, 21-37 т.2).
Такий висновок суду суперечить нормі ч.1 ст.192 СК України, оскільки саме позивач, а не відповідачка, звернувся до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, і саме у позивача, а не відповідачки, відбулись зміни у сімейному стані, про які він зазначає у своїй заяві.
Крім того, наявність у дитини захворювання, яке існувало ще на момент первинного вирішення між сторонами спору про стягнення аліментів, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову позивача, оскільки відповідно до ст.185 СК України, відповідач має право пред`явити до позивача вимогу про відшкодування додаткових витрат на дитину, що викликані, зокрема, хворобою дитини.
Отже, з наведених вище мотивів рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті вирішення спору.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, проте, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При вирішенні заявленого позивачем позову колегія суддів враховує те, що позивач працює і має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, однак, виходячи із розміру нарахованої позивачу за місяць заробітної плати, яка становить близько 12434 грн., 1/6 її частина буде становити близько 2072 грн., що є менше від встановленого законом мінімального розміру аліментів на двох дітей (2218 грн.), виходячи із розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років станом на 01.12.2019 року (2218 грн.), крім того, підстав для визначення аліментів у мінімальному розмірі немає, оскільки позивач володіє рухомим та нерухомим майном (з 21.07.2017 року на ім`я позивача зареєстровано транспортний засіб марки «КІА Sportage», 2016 року випуску (а.с.51 т.2)), а тому, з урахуванням усіх наведених вище і встановлених судом обставин, а також, беручи до уваги матеріальне становище відповідачки, щомісячний дохід якої у період з вересня 2018 року по лютий 2019 року становив близько 3622 грн. (а.с.19 т.2), колегія суддів доходить висновку про те, що визначений за рішенням Франківського районного суду м.Львова від 05 червня 2012 року розмір аліментів необхідно зменшити, але лише до 1/3 частки від доходу позивача, а тому позов і, відповідно, апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Франківського районного суду м.Львова від 26 березня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 05 червня 2012 року у розмірі 1/2 частки від доходу платника щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.
Стягувати з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 28 грудня 2019 року. 

Головуючий:                                                         Бойко С.М. 

Судді:                                                                         Копняк С.М.         

                                                                               Ніткевич А.В.