ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2020 року                                                                               Справа №  908/1361/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого   судді:   Широбокової Л.П. - доповідач,   
суддів: Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.
секретар судового засідання Грачов А.С.
представники сторін: не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю   «Будмонтажснаб», м. Запоріжжя    на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 у справі №908/1361/19 (суддя Дроздова С.С., повне рішення складено 04.10.2019)
за позовом:   Товариства з обмеженою відповідальністю   «СВІТ-ЦЕНТР»,                            м. Запоріжжя
до відповідача:   Товариства з обмеженою відповідальністю   «Будмонтажснаб»,              м. Запоріжжя
про   стягнення 354   190,00 грн
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю   «СВІТ-ЦЕНТР» (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом  до Товариства з обмеженою відповідальністю   «Будмонтажснаб» (надалі відповідач) та просило стягнути грошові кошти 354   190,00 грн, які становлять суму попередньої оплати за товар, який відповідач так і не поставив.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що здійснив постачання товару відповідно до видаткової накладної №229 від 12.06.2017 року.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 у справі №908/1361/19 (суддя Дроздова С.С.) позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю   «Будмонтажснаб»    на користь Товариства з обмеженою відповідальністю   «СВІТ-ЦЕНТР»    354190,00 грн передоплати за непоставлений товар на підставі рахунку №100 від 26.05.2017 та судовий збір у сумі   5   312, 86 грн.

Приймаючи рішення суд виходив з того, що позивачем доведено факт оплати спірної суми, натомість надана відповідачем  копія видаткової накладної №229 від 12.06.2017 року є неналежним доказом, оскільки відсутній оригінал цієї накладної, а позивачем заперечується факт її підписання та факт поставки товару.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення та порушення судом норм процесуального права, просив рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд однобічно розглянув справу, прийнявши до уваги лише доводи позивача, та не взявши до уваги надані відповідачем докази постачання товару - видаткову накладну №229 від 12.06.2017 та податкову накладну; неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не можуть бути підставою для невизнання цієї господарської операції. 

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів       Орєшкіної Е.В., Кузнецової І.Л.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю   «Будмонтажснаб» на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 у справі №908/1361/19. Розгляд апеляційної скарги призначений у судовому засіданні з викликом сторін на 18.12.2019   о 09.30 год.

18.12.2019 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю члена колегії судді Орєшкіної Е.В. розгляд справи не відбувся, про що складено інформаційну довідку та повідомлено учасників справи. Ухвалою суду від 19.12.2019  розгляд справи призначено на 13.01.2020 о 14.00 год.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Представники сторін у судове засідання 13.01.2020 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про розгляд справи за відсутності їх уповноважених представників або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлені своєчасно та належним чином шляхом направлення на їх адресу ухвали апеляційного суду, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення від 24.12.2019. 

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

За наведених обставин апеляційний суд вважаає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги в цьому судовому засіданні.     

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку  про необгрунтованість апеляційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами  справи та визнається сторонами, Товариством з обмеженою відповідальністю   «Будмонтажснаб» було надано Товариству з обмеженою відповідальністю   «СВІТ-ЦЕНТР»   рахунок №100 від 26.05.2017 на оплату товару: швелер 24 - 11,5 тн, балка 24 - 4 тн, трубу 100 - 1,45 тн із зазначенням ціни кожного товару на загальну суму 354   190,00 грн. 

29.05.2017 позивач здійснив банківський переказ коштів на рахунок відповідача у сумі 354   190,00 грн з посиланням на рахунок №100 від 26.05.2017, що  підтверджується платіжним дорученням №74 від 29.05.2017, в якому в графі призначення платежу зазначено: «Сплата за будів. матеріали зг. рах. №100 від 26.05.2017 в т.ч. ПДВ 59   031,67 грн» та випискою з банківського рахунку за 29.05.2017, тобто за товари: швелер 24 -11,5 тн, балку 24 - 4 тн, трубу 100 - 1,45 тн.

У відзиві на позов відповідач підтвердив факт отримання від позивача спірних грошових коштів.

Посилаючись на відсутність постачання товару,  позивач звернувся до відповідача з претензією №02/05 від 02.05.2019  про повернення попередньої оплати товару в сумі 354   190,00 грн протягом семиденного строку з дня направлення даної претензії-вимоги.

Претензія отримана відповідачем 06.05.2019, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.15).

Відповідач в свою чергу посилається на здійснення постачання товару відповідно до видаткової накладної №229 від 12.06.2017 року, засвідчену копію якої надав до матеріалів справи. 

Позивач у відповіді на відзив заперечив факт підписання директором Товариства з обмеженою відповідальністю   «СВІТ-ЦЕНТР»   видаткової накладної №229 від 12.06.2017 та отримання товару.

На вимогу суду першої інстанції щодо надання оригіналу доказу відповідач його не надав та письмово пояснив, що   оригінал видаткової накладної №229 від 12.06.2017 надати не може, оскільки її було вилучено прокурором                Лескіним М.С. при обшуку 07.11.2017, який відбувся в результаті досудового розслідування, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань під № 42017081060000184 від 06.10.2017 та до теперішнього часу не повернуті підприємству, у зв`язку з тим що розслідування триває.   Втім, жодних доказів на підтвердження своїх доводів, як-то протокол проведення обшуку, протокол вилучення документів, тощо, суду не надано ні в першій, ні в апеляційній інстанції.

Стягнення суми отриманої відповідачем попередньої оплати і є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ч. 1, 2    статті 11 Цивільного кодексу України    цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Договір може бути укладено як у формі єдиного документа, так і шляхом обміну листами та іншими документами.

З аналізу спірних правовідносин, що склалися між сторонами, суд доходить висновку, про наявність правовідносин з постачання товару, оскільки відповідач надав позивачу пропозицію у вигляді рахунку на оплату, яка містила всі істотні умови договору поставки як то предмет, кількість товару, його асортимент, ціну за одиницю та загальну вартість. Позивач в свою чергу прийняв цю пропозицію шляхом оплати за товар в повному обсязі.

Згідно зі    ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору; одностороння відмова від виконання  зобов`язань не допускається.

Як зазначено вище, позивач виконав свої зобов`язання, сплативши попередню оплату за товар в сумі 354   190,00 грн.

Натомість, відповідач належних та допустимих доказів щодо постачання товару суду не надав.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до ч. 5, 6 ст. 91 ГПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Позивач заперечив дійсність наданої відповідачем видаткової накладної №229 від 12.06.2017 року з тих підстав, що він таку накладну не підписував, товар не отримував.

На вимогу суду відповідач не надав оригінал цього доказу, як і не надав в апеляційній інстанції. Також не надав достовірних відомостей щодо знаходження оригіналу в інших осіб, пославшись на вилучення «прокурором Лескіним М.С. при обшуку 07.11.2017», не зазначивши при цьому найменування органу (прокуратури), не надавши доказів вилучення цього документу чи офіційного звернення за отриманням оригіналу чи відповіді щодо неможливості його надання. 

Крім того, апеляційний суд відзначає, що відповідачем також не доведено реального постачання товару позивачу, як-то товаро-транспортні накладні на перевезення товару (маса товару виміряється тонами), наявність у нього у власності такого товару на час складання  спірної видаткової накладної, відображення господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку. 

Відповідно до   статті 74 ГПК України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За встановлених обставин суд першої інстанції правомірно не прийняв цю накладну в якості належного доказу постачання товару та доводи відповідача щодо постачання товару є недоведеними.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який отримав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. 

Матеріалами справи підтверджено, що позивач направив відповідачу претензію щодо повернення грошових коштів. Доказів сплати таких коштів на адресу позивача суду не надано. 
Відтак, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги. 

Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами сам факт постачання товару, тому його посилання на недоліки документального оформлення господарської операції не спростовують встановлених судом висновків щодо неналежності доказу. 

Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його зміни чи скасування, в зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 

Відповідно до ст. 129 ГПК України судови витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги підлягають віднесенню на апелянта.

Керуючись ст.   269, 270, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажснаб», м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 у справі №908/1361/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 у справі №908/1361/19  залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта  -  Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмонтажснаб».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 14 січня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                                       Л.П. Широбокова
Суддя                                                                                                                                          Е.В. Орєшкіна
Суддя                                                                                                                                       І.Л. Кузнецова