Ухвала
іменем України 
 
2 березня 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-522 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                             ОСОБА_1 ,
суддів                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року,
встановив:
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 залишені без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_4 визнано винними та засуджено за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, залишений без змін. 
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про перегляд в касаційному порядку зазначеної ухвали.
Ухвалою Верховного Суду від 3 лютого 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху, у зв`язку з  невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України, та надано засудженому 15 днів для усунення недоліків скарги. Одночасно в ухвалі суду було роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали у вказаний термін касаційна скарга буде йому повернута.
У межах цього строку засуджений ОСОБА_4 подав до Верховного Суду нову касаційну скаргу, проте не усунув недоліки, які були зазначені.
Як вказував суд в ухвалі від 3 лютого 2020 року, згідно п.4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК Українипідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом апеляційної інстанції при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому, засуджений у повторно поданій скарзі хоча формально й посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, однак не наводить належного обґрунтування своїх вимог з урахуванням положень статей 370, 374, 404, 412, 413, 419 КПК України, оскільки його скарга не містить доводів щодо незаконності судових рішень з цих підстав та вказівки на конкретні норми КПК України, які було порушено судами і яким чином ці порушення могли перешкодити чи перешкодили судам ухвалити законні й обґрунтовані судові рішення. Натомість він посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року та направити справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції або до суду першої інстанції.
Вимоги, заявлені засудженим, не узгоджуються із положеннями ст. 436 КПК України, оскільки є альтернативними та позбавляють можливості встановити дійсну позицію ОСОБА_4 щодо предмету та результатів касаційного розгляду.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК Українипереглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК Україникасаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Частина 4 ст. 429 КПК Українипередбачає, що залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути засудженому  ОСОБА_4  його   касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді

ОСОБА_7                              ОСОБА_2                                  ОСОБА_3