Постанова 
Іменем  України
 
11 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 212/4530/15-ц
 
провадження № 61-5217св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Кривцової Г. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»                  в особі виконуючого обов`язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є товариство   з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС», на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області                від 23 червня 2017 року у складі судді Колочко О. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,                     
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
 
Позовна заява мотивована тим, що 06 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі -                  ВАТ «ВіЕйБі Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Груп ЛТД» (далі -              ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД») було укладено кредитний договір, за умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 3 700 000 грн строком до 04 лютого            2013 року включно, з виплатою відсотків за користування кредитом                        у розмірі 17 % річних. Протягом дії кредитного договору між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» було укладено 11 додаткових угод до кредитного договору, якими було визначено розмір наданих траншів, змінено проценту ставку за користування кредитом, визначено графік повернення кредиту.
07 липня 2009 рок на забезпечення належного виконання ТОВ «Сервіс-груп ЛТД» умов кредитного договору від 06 лютого 2008 року у між ВАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_1 та ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_1 виступила поручителем ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» і взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати за кредитним зобов`язанням останнього в повному обсязі. 
У зв`язку з невиконанням ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» умов укладеного кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 22 травня            2015 року становить 14 707 901,72 грн, з яких: 3 357 407,50 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 4 450 418,01 грн - заборгованість за процентами, 134 296,30 грн - заборгованість за комісіями, 21 811,19 грн - пеня за несвоєчасну сплату комісії за кредитом, 730 535,08 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 912 374,94 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитом, 295 398,82 грн - 3 % річних за несвоєчасну сплату кредиту, 273 674,78 грн - 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів, 5 537,54 грн - 3 % річних за несвоєчасну сплату комісії, 2 043 781,65 грн - інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 2 425 399,73 грн - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів, 57 266,18 грн - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату комісії. 
 
Ураховуючи викладене, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просило суд стягнути                                з  поручителя, ОСОБА_1 , на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 707 901,72 грн.

 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено факт укладення договору поруки ОСОБА_1 , що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи від 05 серпня 2016 року                № 2028-16, згідно з яким підпис на договорі виконано не ОСОБА_1 ,   а іншою особою, тому відсутні підстави для покладення на неї, як на поручителя, відповідальності за невиконання ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» основного зобов`язання за кредитним договором, забезпеченого порукою. 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» залишено без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2017 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи,                       а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело                    або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Також суд зазначив, що та обставина, що ОСОБА_1 є засновником ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» й особисто підписала протокол загальних зборів засновників ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» № 23, на яких вирішено звернутися               до неї з клопотанням про надання фінансової поруки в якості забезпечення за кредитним договором, не можуть вважатися належними доказами факту укладення договору поруки відповідачем, а тільки свідчать про її наміри щодо цього.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У березні 2019 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі виконуючого обов`язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2019 року поновлено позивачу строк на касаційне оскарження судових рішень, відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                                № 212/4530/15-ц з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
 
У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2019 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» (далі - ТОВ «ФК «ГЕЛІОС») про заміну позивача його процесуальним правонаступником задоволено.
Замінено позивача - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», у справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором правонаступником - ТОВ «ФК «ГЕЛІОС».
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року справу за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ГЕЛІОС», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 115 ЦПК України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. 
Судом не в повній мірі з врахуванням всіх обставин справи досліджено докази, неправильно зроблено висновки, чим порушено принцип змагальності сторін, визначений у статті 10 ЦПК України.
ОСОБА_1 зазначала, що вона була засновником підприємства, проте участі у господарській діяльності не брала, доходів від діяльності не мала, але з матеріалами справи таке твердження не узгоджується, зокрема,              у протоколі загальних зборів засновників ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» № 23, який підписала відповідач, постановлено «звернутись до ОСОБА_1                 з клопотанням про надання фінансової поруки в якості забезпечення за кредитним договором».
 
Відзив на касаційну скаргу відповідач до суду не подала.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
06 лютого 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» було укладено кредитний договір, за умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 3 700 000 грн строком до 04 лютого 2013 року включно, з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % річних. 
 
07 липня 2009 року на забезпечення належного виконання ТОВ «Сервіс-груп ЛТД» умов кредитного договору від 06 лютого 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_1 та ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_1 є поручителем ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» і взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати за кредитним зобов`язанням останнього в повному обсязі. Згідно з умовами договору поруки ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність з ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» перед ВАТ «ВіЕйБі Банк» на всю суму заборгованості.
 
У зв`язку з невиконанням ТОВ «Сервіс-Груп ЛТД» умов укладеного кредитного договору виникла заборгованість, яка згідно з наданим банку розрахунком станом на 22 травня 2015 року становить 14 707 901,72 грн,               з яких: 3 357 407,50 грн - прострочена заборгованість за кредитом,                           4 450 418,01 грн - заборгованість за процентами, 134 296,30 грн - заборгованість за комісіями, 21 811,19 грн - пеня за несвоєчасну сплату комісії за кредитом, 730 535,08 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 912 374,94 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів                               за кредитом, 295 398,82 грн - 3 % річних за несвоєчасну сплату кредиту,             273 674,78 грн - 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів, 5 537,54 грн -  3 % річних за несвоєчасну сплату комісії, 2 043 781,65 грн - інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 2 425 399,73 грн - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів, 57 266,18 грн - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату комісії. 
 
Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 2028-16, складениим 05 серпня 2016 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, судовим експертом Соломаха Ю. В., підписи від імені ОСОБА_1 у правому нижньому куті на лицевій сторінці (підпис, виконаний барвником чорного кольору), а також в загальній графі «Поручитель» на зворотній сторінці договору поруки від 07 липня 2009 року № 03-08/Ю/Р-2, що укладений між ВАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_1 та ТОВ «Сервіс-груп ЛТД», виконані не ОСОБА_1 ,         а іншою особою (а. с. 222-229, т. 1).
 
2.    Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скаргаПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі виконуючого обов`язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ГЕЛІОС», задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
 
Частинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник                    і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
 
Договір поруки є консенсуальним договором, тобто вважається укладеним з моменту досягнення згоди щодо його істотних умов. У такому випадку не підписання договору вказує на його не укладення.
 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
У статті 57 ЦПК України 2004 року передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
 
Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
 
Аналогічні положення містить стаття 81 ЦПК України.
 
Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 2028-16, складениим 05 серпня 2016 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, судовим експертом Соломаха Ю. В., підписи від імені ОСОБА_1 в правому нижньому куті на лицевій сторінці (підпис, виконаний барвником чорного кольору), а також в загальній графі «Поручитель» на зворотній сторінці договору поруки від 07 липня 2009 року № 03-08/Ю/Р-2, що укладений між ВАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_1 та ТОВ «Сервіс-груп ЛТД», виконані не ОСОБА_1 ,        а іншою особою (а. с. 222-229, т. 1).
 
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня                 1998 року № 15 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судам роз`яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
 
Вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей 212-214 ЦПК України 2004 року, статей 89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясували обставини справи, надали належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам, врахували і оцінили висновок судової почеркознавчої експертизи від 06 квітня 2016 року та, прийнявши його в якості належного та допустимого доказу у справі, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк».
 
Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.
 
Посилання касаційної скарги на те, що відповідно до статті 115 ЦПК України висновок експерта у галузі права не є доказом, а має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду, безпідставні, так як суду надано і суд досліджував та оцінював не висновок експерта в галузі права, а висновок експертизи, який є доказом у справі (статті 76, 102 ЦПК України), та була призначена ухвалою суду (а. с. 152, т. 1). 
 
ЦПК України гарантує відповідачу право на захист, виходячи з принципів рівноправ`я сторін, диспозитивності та змагальності. Одним з таких способів захисту є заперечення проти позову, яким є пояснення проти заявлених позовних вимог. 
 
При цьому матеріально-правовим запереченням на позов відповідач оспорює обґрунтованість позову, пред`явлення вимог до нього, заперечує проти задоволення позову, наприклад, призначенням експертизи.
 
Так, ОСОБА_1 подала клопотання суду про призначення почеркознавчої експертизи (а. с. 136, т. 1), пояснюючи своє заперечення проти позову і суд призначив відповідну експертизу. 
 
Цим самим, не пред`являючи зустрічного позову про визнання правочину недійсним, відповідачка спростувала презумпцію правомірності правочину (стаття 204 ЦК України).    
 
Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскількибули предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують. 
 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі виконуючого обов`язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є товариство   з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС», залишити без задоволення.
 
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова
Б. І. Гулько 
Р. А. Лідовець 
Г. В. Кривцова