Постанова 
Іменем України                                  
 
20 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 361/3419/2014-ц
 
провадження № 61-9243св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2016 року у складі судді Пухної О. М. та рішення Апеляційного суду Київської області від 05 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Журби С. О., Мережко М. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                      ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ в натурі частки будинку та земельної ділянки. 
 
Позовна заява мотивована тим, що він,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3  є співвласниками, по 1/3 частині будинку на АДРЕСА_1 та 1/3 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0992 га, на якій розташований вказаний будинок. Вказане майно вони отримали у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його діда - ОСОБА_5 .
Вказував, що сторони добровільно не можуть дійти згоди щодо поділу спадкового майна, тому необхідно поділити між сторонами вказаний житловий будинок й земельну ділянку, виділивши, зокрема, йому у власність відокремлену частину, яка б відповідала його частці у спадковому майні.
Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд виділити йому частину будинку, що на АДРЕСА_1 , яка у додатку № 1 висновку експертизи від 18 грудня      2015 року С-4346/1 позначена на плані третьою стороною, зокрема, приміщення 2-4, площею 15,5 кв. м, 2-1 - площею 8,9 кв. м, 2-2 - площею           3,2 кв. м, а також частину земельної ділянки, визначеної у додатку № 2, як третя сторона, та позначена на плані синім кольором. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області                         від 08 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Виділено у власність ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 приміщення 2-4, площею 15,5 кв. м, 2-1 - площею 8,9 кв. м, 2-2 - площею 3,2 кв. м, 2/3 частини гаража «Г», погріб «б», загальною вартістю 119 563 грн.
Зобов`язано ОСОБА_1 замурувати дверний проріз між приміщенням        2-1 і приміщенням 2-3, облаштувати кухню у приміщенні 2-1, добудувати до приміщення 2-1 тамбур, влаштувати окремий облік споживання електроенергії та переобладнати систему опалення даної частини будинку.
Виділено ОСОБА_1 у власність земельну ділянку за адресою:                         АДРЕСА_1 площею 330,7 кв. м, у тому числі, під забудовою 34,6 кв. м, під господарською забудовою - 31,6 кв. м, під двором і городом - 197,5 кв. м, визначену у додатку № 2 до висновку експерта від 18 грудня 2015 року С-4346/1 для третьої сторони.
Залишено у власності ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 частину приміщення 1-3, площею 5,8 кв. м, приміщення 1-4, площею 19,3 кв. м, приміщення 2-3, площею 9,0 кв. м,                       1/3 частину гаража «Г» та 1/2 частину огорожі «N», загальною вартістю                   129 094 грн.
Зобов`язано ОСОБА_2 виконати наступні переобладнання: влаштувати індивідуальний вхід - вихід та встановити подвійний дверний блок в стіні приміщення 2-3, влаштувати дверний проріз та встановити дверний блок між приміщенням 2-3 та приміщенням 1-4; замурувати дверний проріз між приміщенням 1-3 і приміщенням 1-5; влаштувати окремий облік споживання електроенергії та переобладнати систему опалення даної частини будинку.
Залишено у власності ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою:                              АДРЕСА_1 площею 330,7 кв. м, у тому числі, під житловою забудовою 41,0 кв. м, під господарською забудовою - 15,8 кв. м, під двором і городом - 206,9 кв. м, визначену у додатку № 2 до висновку експерта від 18 грудня 2015 року С-4346/1 для другої сторони.
Залишено у власності ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 приміщення 1-2, площею 7,0 кв. м, 1-1 -площею 9,5 кв. м, 1-5 - площею 11,9 кв. м, частину приміщення 1-3 , площею 1,2 кв. м, вбиральню «Д», 1/2 частину огорожі «N», загальною вартістю               116 821 грн.
Зобов`язано ОСОБА_3 виконати наступні переобладнання: влаштувати дверний проріз та встановити дверний блок між своєю частиною приміщення 1/3 та приміщенням 1-5, влаштувати перегородку в приміщенні 1-3, відокремивши свою частину приміщення, площею 2,9 кв. м, влаштувати кухню в приміщенні 1-1, влаштувати окремий облік споживання електроенергії та переобладнати систему опалення даної частини будинку.
Залишено у власності ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою:                           АДРЕСА_1 площею 330,7 кв. м, у тому числі, під житловою забудовою 38,6 кв. м, під господарською забудовою - 1,3 кв. м, під двором і городом - 290,8 кв. м, визначену у додатку № 2 до висновку експерта від 18 грудня 2015 року С-4346/1 для першої сторони.
Земельну ділянку, площею 134,0 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 та позначену у додатку № 2 до висновку експерта від 18 грудня 2015 року С-4346/1 помаранчевим кольором залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 та             ОСОБА_1 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 263 грн, що менше вартості його ідеальної частки та підлягає компенсації другою стороною.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5 005 грн, що менше вартості його ідеальної частки та підлягає компенсації другою стороною.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції взяв до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи від 18 грудня 2015 року № С-4346/1 та вважав за можливе виділити позивачу в натурі частку будинку та земельної ділянки у запропонованому варіанті, вважаючи, що такий поділ не буде порушувати прав жодної зі сторін.

 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
 
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 05 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2016 року в частині залишення у власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 частини домоволодіння, що на АДРЕСА_1 , зобов`язання виконати у ньому переобладнання, залишення у їх власності частини земельної ділянки, стягнення компенсації скасовано і ухвалено за цими вимогами нове рішення.
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки будинку та земельної ділянки в частині залишення у власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 частини домоволодіння, що                                  на АДРЕСА_1 , зобов`язання виконати у ньому переобладнання, залишення у їх власності частини земельної ділянки відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі по 2 382 грн з кожного.
В решті рішення залишено без змін.
 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що виділ майна ОСОБА_1 , у запропонованому варіанті, відповідає положенням статей 364, 370 ЦК України, статті 152 ЖК України і не порушує законних прав та інтересів інших співвласників майна.
Однак, апеляційний суд вважав, що ухвалюючи рішення в частині залишення у власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 частини домоволодіння, зобов`язання виконати у ньому переобладнання, залишення у їх власності частини земельної ділянки, суд першої інстанції, всупереч положенню статті 11 ЦПК України, вийшов за межі заявлених вимог і, при цьому, порушив права та інтереси зазначених відповідачів, які повноважень позивачу на заявлення від їх імені позовних вимог не надавали.
Окрім цього, зобов`язуючи їх провести певні переобладнання, місцевий суд не отримав, всупереч положень статті 152 ЖК Української РСР, документів, що дають право на їх виконання, оскільки такі передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,                                         представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій надали не правильну оцінку наданим сторонами доказам, помилково взяли до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи від 18 грудня 2015 року                            № С-4346/1. Вказує, що судова експертиза була проведена з численними порушеннями, а від повторної експертизи позивач ухилився, не оплативши її.
 
Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. Крім того зупинено виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 05 вересня 2016 року.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу   Лідовцю Р. А.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2019 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками, кожен           1/3 частини, будинку на АДРЕСА_1 та               1/3 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0992 га, на якій розташований вказаний будинок, після смерті    ОСОБА_5 . 
 
На підставі ухвали суду першої інстанції від 24 листопада 2015 року у справі 18 грудня 2015 року проведена судова будівельно-технічна експертиза                № С-4346, за висновками якої вартість домоволодіння складає 365 478 грн.
 
Згідно обраного районним судом на підставі вказаного експертного висновкуваріанту виділу    ОСОБА_1 майна, йому виділяється у будинку     АДРЕСА_1 , приміщення 2-4, площею 15,5 кв. м, 2-1 - площею 8,9 кв. м, 2-2 - площею 3,2 кв. м,                  2/3 частини гаража «Г», погріб «б», загальною вартістю 119 563 грн.
При цьому, ОСОБА_1 необхідно замурувати дверний проріз між приміщенням 2-1 і приміщенням 2-3, облаштувати кухню у приміщенні 2-1, добудувати до приміщення 2-1 тамбур, влаштувати окремий облік споживання електроенергії та переобладнати систему опалення даної частини будинку.
Крім того, висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18 грудня 2015 року пропонується виділити    ОСОБА_1 у власність земельну ділянку за адресою:   АДРЕСА_1 , площею 330,7 кв. м, у тому числі під забудовою 34,6 кв.м, під господарською забудовою - 31,6 кв. м, під двором і городом - 197,5 кв. м.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
  
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга представника  ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Оскаржувані рішення районного суду, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
 
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частини першої статті 364 ЦК України).
 
Згідно зі статтею 152 ЖК Української РСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. 
 
Частиною першою статті 57 ЦПК України 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 58 ЦПК України 2004 року).
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 10 ЦПК України 2004 року).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 10, частин першої, четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно із частиною першою та шостою статті 147 ЦПК України 2004 року експертиза проводиться в суді або поза судом, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду.
Висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.
 
Статтею 212 ЦПК України 2004 року встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
 
Задовольняючи позов ОСОБА_1 у частині виділу йому у натурі частки спірного будинку за варіантом, запропонованим висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18 грудня 2015 року № С-4346/1, а також зобов`язуючи його вчинити певні будівельні роботи, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши та дослідивши всі фактичні обставини справи, оцінивши всі надані за час розгляду справи докази, у тому числі й вказаний висновок судової експертизи на рівні з іншими доказами, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшли обґрунтованого висновку про те, що такий варіант виділення будинку в натурі відповідає положенням статті 364 ЦК України, статті 152 ЖК України і не порушує законних прав та інтересів інших співвласників майна.
 
Доводи касаційної скарги про неправильність висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18 грудня 2015 року № С-4346/1, не заслуговують на увагу, оскільки судами вона досліджувалася на рівні з усіма наданими сторонами доказами у своїй сукупності, а доведення своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком кожної із сторін спору відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року.
 
Посилання заявника на те, що повторна експертиза не була проведена у зв`язку з неоплатою такої позивачем, не заслуговують на увагу та не впливають на законність оскаржуваних судових рішень, оскільки, у разі не згоди з тим чи іншим доказом у справі, відповідач не була позбавлена можливості сама заявити клопотання про проведення судової експертизи. 
За відсутності відповідного клопотання, суди правильно взяли до уваги наявні у матеріалах справи докази.
 
Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні представником відповідача норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та апеляційний суд з дотримання вимог статей 212-215, 303, 316 ЦПК України 2004 року повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, правильно встановили правовідносини, що склалися, і задовольнили відповідні позовні вимоги ОСОБА_3 .
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та апеляційної інстанцій без змін.
 
Згідно із частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника  ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
 
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2016 року, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та рішення Апеляційного суду Київської області від 05 вересня 2016 рокузалишити без змін.
 
Поновити виконання рішення Апеляційного суду Київської області                  від 05 вересня 2016 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк