УХВАЛА

28 лютого 2020 року 
м. Київ
справа № 810/3035/17
адміністративне провадження № К/9901/5448/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Яковенка М. М.,
суддів – Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі № 810/3035/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування наказу, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування наказу і зобов`язання вчинити дії, мотивуючи позов тим, що він з 03 квітня по 18 липня 2017 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 селі Гончарівське Чернігівської області.
Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року, позов задоволено.
Визнано протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 щодо позбавлення ОСОБА_1 премії повністю за травень 2017 року.
Скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 02 червня 2017 року № 705 в частині встановлення сержанту ОСОБА_1 розміру премії в розмірі 0 (нуль) відсотків за підсумками роботи за травень 2017 року.
Зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 премію за травень 2017 року у повному обсязі.
Задовольнивши позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що згідно наказу командира Військової частини - польова пошта НОМЕР_2 № 705 від 02 травня 2017 року «Про встановлення розмірів премії, надбавки та грошової винагороди військовослужбовцям частини підсумками роботи за травень 2017 року - військовослужбовцю сержанту ОСОБА_1 за порушення військової дисципліни, виплатити премію та грошову винагороду в розмірі (розмір місячної премії у % від максимальної премії) 0%.
Згідно п. 31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11 червня 2008 року № 260 (далі в межах даного тексту «Інструкції):
Командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю:
- за невихід на службу без поважних причин;
- за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння);
- у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, позбавлення військового звання (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником));
- у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину);
- у разі накладення на військовослужбовця у календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження" (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником));
- у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість (за місяць, у якому було здійснено відрахування);
-у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу або науково-дослідної установи (за місяць, у якому закінчилося навчання).
Слід зазначити, що відповідачем не надано жодного доказу, що було встановлено саме факт вживання позивачем алкогольних напоїв на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані тобто, що позивач 09 травня 2017 року вживав спиртні напої на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані.
Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так-як п. 31.6 Інструкції, визначено вичерпний перелік, коли командир позбавляє військовослужбовця премії повністю. В оскаржуваному наказі не зазначено жодної з підстав, перелічених у п. 31.6 Інструкції, які б надавали командиру позбавити позивача премії повністю.
У поданій касаційній скарзі відповідач, з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і ст. 13 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас п. 2 ч. 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Наведені обставини свідчать, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, справа є незначної складності.
Окрім цього, у поданій касаційній скарзі скаржник не зазначає обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Посада публічної служби, яку обіймав позивач (військовослужбовець із званням сержант) та у зв`язку з проходженням служби на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі                           № 810/3035/17. 

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач                                                                                          М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін 

                                                                                                              О. О. Шишов