ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2020 року 
м. Київ
справа № 818/1274/16
адміністративне провадження № К/9901/20145/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Яковенка М. М.,
суддів – Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  818/1274/16
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , Заступника командира полку з озброєння – начальника технічної частини підполковника Дикого Д. Л. про скасування наказу,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Бенедик А. П., Донець Л. О., Мельнікова Л. В.) від 20 березня 2017 року, 
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , заступника командира полку з озброєння – начальника технічної частини підполковника ОСОБА_3 , в якому просив:
– скасувати акт службового розслідування проведеного заступником командира полку з озброєння – начальником технічної частини підполковником ОСОБА_3 від 28 липня 2016 року затверджений ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 ;
– скасувати наказ ТВО командира військової частини НОМЕР_1 № 549 від 28 липня 2016 року «Про результати службового розслідування» в частині утримання раніше виплачених грошових коштів за піднайом житла з – начальника автомобільної служби майора ОСОБА_1 .
2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що на підставі рапорту від 13 лютого 2016 року позивачу проводилася виплата грошової компенсації за піднайом житла, яка в подальшому була протиправно припинена, оскільки позивач не забезпечений жилим приміщенням за місцем проходження військової служби, не отримав за рахунок держави грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення та перебуває на квартирному обліку, військова частина не орендує для нього житло. Зазначає, що після переведення згідно з наказом командувача Сухопутних військ України від 05 березня 2013 року до військової частини НОМЕР_1 Охтирського гарнізону він залишився перебувати на квартирному обліку в Кременчуцькому гарнізоні, де проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , внаслідок триваючих в Автозаводському суді м. Кременчука Полтавської області судових процесів щодо вирішення питання про забезпечення його житлом. Враховуючи, що він не забезпечений житлом, вважає, що має право на отримання компенсації за піднайом житла за рахунок держави.
3. Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , заступника командира полку з озброєння – начальника технічної частини підполковника ОСОБА_3 в частині позовних вимог про скасування акту службового розслідування від 28 липня 2016 року.
4. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 549 від 28 липня 2016 року «Про результати службового розслідування» щодо припинення виплати грошової компенсації майору ОСОБА_1 та утримання коштів, отриманих раніше за піднайом житла.
Визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 886 від 19 грудня 2016 року «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року № 757 «Про скасування наказу» щодо призупинення виплати грошової компенсації за піднайом житла майору ОСОБА_1 до з`ясування питання щодо законності її виплати.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
5. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року задоволено апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 .
Скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року по справі № 818/1274/16 в частині задоволення позовних ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 886 від 19 грудня 2016 року «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року № 757 «Про скасування наказу» щодо призупинення виплати грошової компенсації за піднайом житла майору ОСОБА_1 до з`ясування питання щодо законності її виплати.
Прийнято в цій частині нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову.
В іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року по справі № 818/1274/16 залишено без змін.
6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 20 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить змінити постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.
7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження.
8. 18 травня 2017 року до Вищого адміністративного суду України від військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в яких відповідач посилаючись на необґрунтованість доводів та вимог касаційної скарги просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
9. Вищим адміністративним судом справа до розгляду не призначалася.
10. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
11. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147–VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
12. 12 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі № 818/1274/16 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Білоус О. В. – головуючий суддя, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ).
13. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 528/0/78-19 від 30 травня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоуса О. В., що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги.
14. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 травня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. – головуючий суддя, ОСОБА_6 , Шишов О. О.
15. Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року справу прийнято до свого провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
16. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є офіцером Збройних сил України, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Кременчуцького гарнізону та згідно наказу командувача Сухопутних військ України від 05 березня 2013 року був переведений до військової частини НОМЕР_1 Охтирського гарнізону.
17. У лютому 2016 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом на виплату йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла.
18. Разом із рапортом позивачем було надано довідки від 15 січня 2016 року № 31 та від 24 лютого 2016 року № 56 про перебування на квартирному обліку у Кременчуцькому гарнізоні, довідку про склад сім`ї від 14 січня 2016 року № 21, копію паспорту та ідентифікаційного номера, а також копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому відсутні відомості про реєстрацію права власності.
19. У подальшому, ОСОБА_1 призначено виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла. Згідно облікової картки № 2 сплачено 1367,11 грн. (24 березня 2016 року).; 1132,75 грн. (21 квітня 2016 року) та 1132,75 грн. (30 травня 2016 року).
20. 14 липня 2016 року на адресу командування військової частини НОМЕР_1 від начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава надійшов лист № 2523 щодо перевірки житловою комісією облікової справи майора ОСОБА_1 , де зазначено, що в порушення вимог пункту 2 (2.14) «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 10 січня 2012 року за № 24/20337 (зі змінами), позивач, який згідно з наказом командувача Сухопутних військ України від 05 березня 2013 року переведений до військової частини НОМЕР_1 та станом на 14 липня 2016 року залишився перебувати на квартирному обліку в Кременчуцькому гарнізоні, отримував грошову компенсацію за піднайом житла у військовій частині НОМЕР_1 Охтирського гарнізону.
21. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 липня 2016 № 547 призначене службове розслідування, проведення якого доручено заступнику командира частини з озброєння – начальнику технічної частини підполковнику ОСОБА_3 .
22. За результатами службового розслідування складений акт від 28 липня 2016 року та прийнято наказ від 28 липня 2016 року № 549, згідно пунктом 1 якого, майору ОСОБА_1 припинено виплату грошової компенсації та вказано утримати кошти, отримані раніше за піднайом житла.
23. Наказом командира частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року № 757 скасовано наказ № 549 від 28 липня 2016 року.
24. 19 грудня 2016 року ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 прийнято наказ №  886 «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року № 757 «Про скасування наказу», згідно п. 3 якого призупинено ОСОБА_1 виплату грошової компенсації за піднайом житла до з`ясування питання щодо законності її виплати.
25. Вважаючи наказ від 28 липня 2016 року № 549 незаконним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
26. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у командування військової частини були відсутні підстави для припинення позивачу виплати грошової компенсації, оскільки він перебуває на квартирному обліку та не забезпечений жилим приміщенням у військовій частині НОМЕР_1 , до якої був переведений. Підстави для припинення виплати грошової компенсації як «залишення перебування на квартирному обліку за попереднім місцем проходження служби» пунктом 8.8. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями не передбачено. Відтак, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав є визнання протиправним пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 549 від 28 липня 2016 року «Про результати службового розслідування» щодо припинення виплати грошової компенсації майору ОСОБА_1 та утримання коштів, отриманих раніше за піднайом житла. 
27. Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та скасування також пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 886 від 19 грудня 2016 року «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року № 757 «Про скасування наказу», оскільки він порушує права позивача та впливає на його інтереси, через призупинення виплати грошової компенсації за піднайом житла ОСОБА_1 до з`ясування питання щодо законності її виплати.
28. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів визначених апеляційною скаргою, надав оцінку оскаржуваному рішенню в частині визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 886 від 19 грудня 2016 року «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року № 757 «Про скасування наказу» щодо призупинення виплати грошової компенсації за піднайом житла майору ОСОБА_1 до з`ясування питання щодо законності її виплати.
29. Апеляційний суд дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції з приводу відсутності у п. 8.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року вимоги щодо перебування військовослужбовця, не забезпеченого жилим приміщенням за місцем проходження служби, на квартирному обліку саме у цій військовій частині, оскільки положеннями Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року та зазначеної Інструкції №737 передбачено безальтернативний порядок зняття особи з обліку за попереднім місцем проходження служби та зарахування на облік за новим місцем служби у разі переміщення військовослужбовця в інший населений пункт.
30. Також апеляційний суд зазначив, що матеріали справи не містять та позивачем під час судового розгляду справи не було надано доказів надання командиру військової частини НОМЕР_1 Охтирського гарнізону разом з рапортом копії завіреної підписом командира та печаткою військової частини НОМЕР_2 Кременчуцького гарнізону довідки (додаток 4) про отримання (неотримання, здавання) жилого приміщення військовослужбовцем з попереднього місця проходження військової служби. Отже, за відсутності факту зарахування позивача на квартирний облік за новим місцем проходження служби, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у військової частини НОМЕР_1 Охтирського гарнізону встановленого законом обов`язку на призначення та виплату позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення.
31. Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у військової частини НОМЕР_1 Охтирського гарнізону встановленого законом обов`язку на призначення та виплату позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення. Натомість апелянт, будучи суб`єктом владних повноважень, довів правовірність та обґрунтованість оскаржуваного позивачем наказу.
32. Отже, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалюючи нове – про відмову у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що приймаючи оскаржуваний наказ № 886 від 19 грудня 2016 року в частині призупинення виплати грошової компенсації за піднайом житла майору ОСОБА_1 до з`ясування питання щодо законності її виплати, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
33. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджуються з висновками суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
34. Зокрема скаржник зазначив, що апеляційний суд дійшов хибного висновку щодо перебування військовослужбовця на квартирному обліку саме за місцезнаходженням служби, оскільки відповідно до п. 2.14 Інструкції № 737 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення.
Тобто, час перебування на квартирному обліку не переривається під час переведення на службу до іншої військової частини.
35. Також скаржник зазначив, що підставою для виплати грошової компенсації є рапорт військовослужбовця, що було зроблено позивачем у лютому 2016 року. Перебування на квартирному обліку в іншій військовій частині не може бути підставою для зупинення гарантованих державою прав та соціальних гарантій.
36. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі здійснює виклад обставин справи та надає їм відповідну оцінку, цитує норми процесуального та матеріального права, та висновки суду першої інстанції, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
37. Враховуючи положення п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №  460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.
38. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.
39. Колегія суддів зазначає, межами розгляду цієї справи є перевірка правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права щодо частини позовних вимог, а саме визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 886 від 19 грудня 2016 року «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року № 757 «Про скасування наказу» щодо призупинення виплати грошової компенсації за піднайом житла майору ОСОБА_1 до з`ясування питання щодо законності її виплати.
40. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
41. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
42. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.
43. Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців – осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі – військові частини) після звільнення (далі – військовослужбовці) та членів їх сімей, визначений Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Порядок № 1081).
44. Відповідно до п. 22, 24 Порядку № 1081 облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі – облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.
45. Згідно п. 25, 26 Порядку № 1081 на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа.
Облікова справа зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку, а після надання йому житла для постійного проживання протягом п`яти років – у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, якщо ордер видано квартирно-експлуатаційним органом – в квартирно-експлуатаційному органі. Після закінчення зазначеного строку справа знищується у встановленому порядку.
Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
46. Порядок виплати грошової компенсації деяким категоріям військовослужбовців за піднайом (найом) ними жилих приміщень урегульовано Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Інструкція № 737).
46.1 Пункт 2.1 Облік військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у квартирно-експлуатаційних органах, військових частинах та гарнізонах. Узагальнені списки осіб, що перебувають на обліку, всіх військових частин знаходяться у ГКЕУ ЗС України.
46.2 Пункт 2.2. У разі якщо військова частина постійно дислокується в одному гарнізоні, а відокремлені підрозділи цієї військової частини розташовані в межах відповідальності іншого гарнізону, військовослужбовці цих відокремлених підрозділів зараховуються на квартирний облік житловою комісією однієї із військових частин у межах відповідальності гарнізону, де розміщений відокремлений підрозділ.
Військова частина, у якій військовослужбовці відокремлених підрозділів мають право перебувати на квартирному обліку, визначається наказом начальника гарнізону один раз на два роки за погодженням з КЕВ (КЕЧ) району.
46.3 Пункт 2.4. На облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов і зареєстровані в цьому населеному пункті, з дня прийняття рішення житловою комісією військової частини, затвердженого командиром цієї військової частини, крім випадків, передбачених у пункті 2.14 цього розділу.
46.4 Пункт 2.14. Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення.
У разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.
46.5 Пункт 2.18. Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі, зокрема, переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт.
46.6 Пункт 8.1. Грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення (далі – грошова компенсація) виплачується, зокрема, особам офіцерського складу у разі, якщо вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби (навчання), не отримали за рахунок держави грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло.
46.7 Пункт 8.4. Для отримання грошової компенсації та визначення її розміру особа офіцерського складу (курсант) разом з рапортом (додаток 42) щорічно подає командиру військової частини (начальнику вищого військового навчального закладу та/або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу) такі документи: копії паспортів військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; документ у формі витягу, інформаційної довідки чи виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; Ф-3 (особи офіцерського складу військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу)); довідку (додаток 43) про перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (для осіб офіцерського складу) (особи офіцерського складу військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку квартирно-експлуатаційного органу, в зоні відповідальності якого розташована військова частина (підрозділ), за новим місцем дислокації на підставі облікових списків станом на 01 липня 2014 року); копію завіреної підписом командира військової частини та печаткою військової частини довідки (додаток 4) про отримання (неотримання, здавання) жилого приміщення військовослужбовцем з попереднього місця проходження військової служби (для осіб офіцерського складу, крім тих, що виведені з території Автономної Республіки Крим та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження); копію свідоцтва про шлюб (за наявності); копію свідоцтва про народження дитини (за наявності).
47. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 886 від 19 грудня 2016 року «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року № 757 «Про скасування наказу» щодо призупинення виплати грошової компенсації за піднайом житла майору ОСОБА_1 до з`ясування питання щодо законності її виплати.
48. Правові норми Інструкції № 737 передбачають, що для отримання грошової компенсації за піднайом житла військовослужбовець щорічно подає рапорт та додані до нього відповідні документи. Також зазначеними нормами визначено певний та обов`язковий для виконання механізм отримання такої грошової компенсації, одним із елементів якого є перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (для осіб офіцерського складу) за місцем проходження військової служби, що не спростовано доводами касаційної скарги.
49. Окремо колегія суддів звертає увагу, що згідно постанови Сумського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року визнано протиправним пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 549 від 28 липня 2016 року «Про результати службового розслідування» щодо припинення виплати грошової компенсації майору ОСОБА_1 та утримання коштів, отриманих раніше за піднайом житла.
50. Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 19 грудня 2016 року № 886 «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року № 757 «Про скасування наказу» у спірній його частині, зазначено про призупинення ОСОБА_1 виплати грошової компенсації за піднайом житла до з`ясування питання щодо законності її виплати.
51. Тобто, на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, з ОСОБА_1 не утримувалися кошти, отриманих раніше за піднайом житла, оскільки спірний наказ у цій частині був скасований самим відповідачем, а наказом № 886 лише призупинено виплату грошової компенсації за піднайом житла до настання певних обставин, з якими відповідач пов`язує подальші виплати чи невиплати такої компенсації, відтак зазначеним наказом не вирішувалось питання та не стверджувалось про припинення виплати такої компенсації та/або утримання виплаченої раніше.
52. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про скасування постанови Сумського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року в частині визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 886 від 19 грудня 2016 року «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року № 757 «Про скасування наказу» щодо призупинення виплати грошової компенсації за піднайом житла майору ОСОБА_1 до з`ясування питання щодо законності її виплати та зазначає про відсутність підстав у суду першої інстанції для виходу за межі позовних вимог.
53. Крім цього, колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
54. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Росії», «Нєлюбін проти Росії»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
55. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
56. Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанцій під час розгляду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, та їм була надана належна правова оцінка, жодних аргументів, які б доводили порушення судом норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.
57. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі про часткове задоволення позовних вимог.
58. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
59. Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
60. Отже, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишенню без змін.
61. Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі №  818/1274/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов