ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року 

м. Харків

Справа № 636/2897/19       

Провадження №  22-ц/818/189/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,
суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,
за участю секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу запозовом  ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02 серпня 2019 року в складі судді Ковригіна О.С.,-

встановив:

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про зобов`язання квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових житлових приміщень – квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 29,92 м2.
Позов мотивований тим, що позивач ОСОБА_1 разом із сім`єю постійно зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , службова квартира Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова. Вказана квартира за клопотанням КЕВ м. Харкова рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області включена до числа службових КЕВ м. Харків. Квартира надана йому та членам його родини на підставі службового ордеру на жиле приміщення № НОМЕР_1 , виданого 06.08.2009 року виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області на підставі рішення виконавчого комітету №369 від 18.06.2009 року. Житловий будинок перебуває на балансі комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства м. Чугуєва Чугуївської міської ради Харківської області, а квартира належить до службового житла. 
Позивач проходить службу у Збройних силах України, має військове звання: Полковник, календарну вислугу - більше 20 років та статус учасника АТО (ветеран війни-учасник бойових дій).

Позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської області, має нагороди та заохочення, з 11.10.2004 року перебуває на квартирному обліку, зараз у військовій частині НОМЕР_2 .

31.08.2019 року позивача включено до списку на першочергове отримання житла, як учасника бойових дій, згідно протоколу засіданні житлово-комунальної комісії в/ч № НОМЕР_3 . Оскільки службова квартира призначена для тимчасового проживання, і її службовий статус значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним законодавством житлових прав та наявністю права на отримання житлового приміщення для постійного проживання, позивач звернувся до КЕВ м. Харкова з заявою подати відповідне клопотання до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , із службового житла, однак отримав відмову.
01.04.2019 року, згідно з витягу з наказу № 607 командира військової частини НОМЕР_2 , позивачу було надано згоду згідно Наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380 для зняття статусу «службове» з житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає полковник ОСОБА_1 разом з родиною – 3 особи.
Згідно з Витягу з протоколу №3 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 29.03.2019 року було ухвалено рішення про надання згоди для зняття статусу «службове» з житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає полковник ОСОБА_1 разом з родиною – 3 особи.
В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, від його представника – адвоката Кожушкової Л.А. надійшла заява про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від нього надійшов письмовий відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, що наявність вислуги на військовій службі не надає позивачу права вимагати конкретне службове житло для постійного проживання без додержання встановленого законом порядку розгляду таких питань. Отже, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог про зобов`язання КЕВ м. Харків звернутись з клопотанням до виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області про виключення спірної квартири з числа службових.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 02 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова Міністерства оборони України ЄДРПОУ 07923280, подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 29,92 м2.
Не погодившись із вищевказаним рішенням суду першої інстанції, КЕВ м. Харків звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до вимог Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністра оборони України №380 від 31.07.2018 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081 та ЖК УРСР передбачається черговість надання житла військовослужбовцям. Судом першої інстанції не взято до уваги та належним чином не досліджено довідку від 30.07.2019 року №5068, відповідно до якої позивач перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 11.10.2004 року за №190, та першочерговій (УБД (АТО)) з 31.08.2018 року за №260.

Зазначає, що у випадку подання КЕВ м. Харкова до Чугуївської міської ради клопотання про виключення квартири з числа службового житла без дотримання черговості, будуть порушені норми чинного законодавства, й відповідно принципи рівності та справедливості.

Крім того вказує, що подання такого клопотання є правом, яке установа може реалізувати якщо відпала потреба у його використанні як службового, а не обов`язком. 

10 грудня 2019 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відмова Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова від подання клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 проходить службу у Збройних силах України, має військове звання: полковник, календарну вислугу-більше 20 років та статус учасника АТО (ветеран війни-учасник бойових дій).

Позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської області, має нагороди та заохочення.

З 11.10.2004 року він перебуває на квартирному обліку за № 190 у загальній черзі та першочерговій – з 31.08.2018 року за № 260 (а.с. 35), зараз у військовій частині НОМЕР_2 , але постійного житла до цього часу не отримав. Позивач мешкає в службовій квартирі, яка призначена для тимчасового проживання, а її службовий статус значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством житлових прав.

ОСОБА_1 та члени його сім`ї: ОСОБА_2 - дружина, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 – син, ІНФОРМАЦІЯ_2 забезпечені службовим житлом за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 29,92 кв. м., згідно ордеру від 06.08.2009 року № 015272 (а.с 15).

Ця квартира за клопотанням КЕВ м. Харкова, рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області включена до числа службових КЕВ м. Харків. Факт реєстрації ОСОБА_1 , в вище вказаній службовій квартирі, підтверджується копією довідки від 04.04.2019 року № 0310-82/1705 (а.с.13). Більше 10 років сім`я позивача постійно мешкає в даній квартирі.

01.04.2019 року згідно з витягу з наказу № 607 командира військової частини НОМЕР_2 позивачу було надано згоду, згідно Наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року 380, для зняття статусу «службове» з житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (двокімнатна), в якому мешкає: полковник ОСОБА_1 разом з родиною – 3 особи (а.с. 11).

Також, 29.03.2019 року, згідно з Витягу з протоколу №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , було ухвалено рішення про надання згоди для зняття статусу «службове» з житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (двокімнатна), в якому мешкає: полковник ОСОБА_1 разом з родиною – 3 особи (а.с. 10).

ОСОБА_1 , звертався до КЕВ м. Харкова з проханням надати йому житло для постійного проживання, однак йому відмовили.
Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
На органи державної влади поширюється спеціально-дозвільний тип правового регулювання - заборонено все, що прямо не дозволено законом, тобто відповідачу дозволено лише те, що прямо передбачено законом.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від З серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше:
1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого;
2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового;
3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб;
4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом.
Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу.
Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 30 листопада 2011 року № 737, регламентовано процедуру виключення житла з числа службового.
Зокрема пунктом 3.5 визначено, що для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена у запас (відставку), подає начальнику КЕВ (КЕЧ) району рапорт (заяву), підписаний (підписану) всіма повнолітніми членами сім`ї.
Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.
Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму  складі інвалідів та тяжкохворих».
Отже, позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема, на цей час позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має    календарну вислугу більше 20 років, є учасником АТО (ветеран війни-учасник бойових дій), перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Харкова, але постійного житла до цього часу не отримав.
Питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, а не квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова.
Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.
Внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилання апелянта на недотримання правил черговості на отримання житла у разі звернення із клопотанням про виключення квартири із числа службових не спростовують висновків суду, оскільки клопотання про виключення квартири з числа службових лише створить правові умови для реалізації позивачем його права на житло.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що не подаючи відповідне клопотання, квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.
За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції. не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова – залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02 серпня 2019 року – залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 січня 2020 року.

Головуючий -        І.П. Коваленко    
                
Судді -        А.І. Овсяннікова 

       І.С. Сащенко