Постанова  
Іменем України
12 лютого 2020 року 
м. Київ
справа № 463/5609/17
провадження № 61-19367св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Левика Я. А., Струс Л. Б.,
ВСТАНОВИВ:
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу IIПрикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги  ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року  здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року  № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства ««Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз») про визнання протиправними та скасування рішення зборів, поновлення на роботі.
Позовна заява мотивована тим, що з 30 травня 2013 року ОСОБА_1 працював на посаді голови правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» у відповідності до контракту № 178 від 27 травня 2013 року та рішення загальних зборів учасників ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» № 31                            від 27 травня 2013 року. У період з 07 травня 2014 року до 01 серпня                            2014 року перебував на лікуванні відповідно до листка непрацездатності.
В подальшому із загальновідомих джерел мережі Інтернет йому стало відомо, що рішенням загальних зборів учасників ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 10 липня 2014 року №1/2014 його відсторонено від виконання обов`язків голови правління, а рішенням загальних зборів учасників ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 29 серпня 2014 року № 4/2014 припинено його повноваження як голови правління. З урахуванням вказаних рішень відповідачем ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» було прийнято наказ № 34-к                    від 05 вересня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».                 
Про звільнення позивача повідомлено не було, запис в трудову книжку не внесено, з наказом про звільнення не ознайомлено та не вручено його копію, а також вчинено ряд інших порушень. Оскільки, ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» було грубо порушено передбачену законодавством процедуру відсторонення та звільнення його з посади, ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом до суду. 
На підставі викладеного, уточнивши вимоги, ОСОБА_1 просив: визнати протиправним та скасувати рішення загальних зборів учасників ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 10 липня                      2014 року № 1/2014 в частині відсторонення від виконання обов`язків голови правління Головіна С. М.; визнати протиправним та скасувати рішення загальних зборів учасників ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 29 серпня 2014 року № 4/2014 в частині припинення повноважень голови правління Головіна С. М.; скасувати наказ № 34-к                      від 05 вересня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»; поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз». 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада                        2018 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення загальних зборів учасників ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 10 липня                      2014 року № 1/2014 в частині відсторонення від виконання обов`язків голови правління Головіна С. М.
Визнано протиправним та скасовано рішення загальних зборів учасників ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 29 серпня                   2014 року № 4/2014 в частині припинення повноважень голови правління Головіна С. М.
Наказ № 34-к від 05 вересня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» скасовано.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді голови правління АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».
Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішення загальних зборах акціонерів про відсторонення та подальше припинення повноважень ОСОБА_1 було прийнято всупереч постанові Кабінету Міністрів України № 297 від 29 березня 2010 року «Про деякі питання управління корпоративними правами держави», а також всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2009 року № 1354 «Про деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в частині отримання представником НАК «Нафтогаз України», як акціонером ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», відповідного погодження завдання щодо голосування на загальних зборах ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».
Оскільки про наявність такого погодження Міністерством палива та енергетики України стороною відповідача не зазначалось та копію такого до матеріалів справи не долучали, тому місцевий суд визнав дії ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» щодо відсторонення та звільнення позивача незаконними та такими, що здійснено з порушенням передбаченої законодавством процедури, та дійшов висновку, що рішення прийняті за їх результатом підлягають скасуванню. 
При таких обставинах суд дійшов висновку про наявність правових підстав для поновлення позивача на посаді. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання протиправним та скасування рішення загальних зборів учасників ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 10 липня                   2014 року № 1/2016 в частині відсторонення від виконання обов`язків голови правління та рішення  від  29 серпня 2014 року № 4/2014 в частині припинення повноважень голови правління скасовано, провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2018 року в частині визнання незаконним наказу № 34-к від 05 вересня 2014 року про звільнення голови правління ОСОБА_1 з посади голови правління ПАТ «Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз» та поновлення на роботі скасовано.
Ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позову до АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та ПАТ «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання незаконним наказу № 34-к від 05 вересня 2014 року про звільнення з роботи, поновлення на роботі.
Закриваючи провадження в частині вимог, апеляційний суд виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не погоджується із рішеннями загальних зборів ПАТ «Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз» щодо його відсторонення від роботи та в подальшому припинення з ним контракту, що є порушенням прав учасника на управління товариством, а не трудових прав керівника товариства, відтак спір в цій частині за своєю правовою природою та правовими наслідками, належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.
При цьому, апеляційний суд дійшов висновку по суті про відсутність правових підстав для задоволення іншої частини вимог до АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»» та Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», зокрема про визнання незаконним наказу № 34-к від 05 вересня 2014 року про звільнення з роботи, поновлення на роботі. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду,                    ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази в їх сукупності. Заявник вважає, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» просило відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити в силі оскаржуване судове рішення.
У відзиві на касаційну скаргу АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просило залишити без задоволення касаційну скаргу позивача.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, що розглядається) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.
27 грудня  2019 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд встановив, що позивач у справі ОСОБА_1 працював на посаді голови правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», яке в подальшому на підставі рішення акціонерів ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 12 березня 2018 року № 13/2018 перейменовано на Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз України», на підставі контракту № 178 від 27 травня 2013 року та рішення загальних зборів учасників ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» № 31 від 27 травня 2013 року.
Рішенням загальних зборів учасників ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз»                       від 10 липня 2014 року № 1/2014 ОСОБА_1 відсторонено від здійснення повноважень голови правління товариств.
Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз»                        від 29 серпня 2014 року № 4/2014 вирішено достроково припинити повноваження голови правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз»                         Головіна С. М. з 29 серпня 2014 року, а також припинити дію контракту                     від 27 травня 2013 року № 178 з головою правління товариства                       Головіним С. М. з 29 серпня 2014 року.
На підставі пункту 5.3.24 контракту № 178 від 27 травня 2013 року та вказаного рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 29 серпня 2014 року № 4/2014, 05 вересня 2014 року видано наказ №34-к про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню  частково з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення в частині не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Порядок створення та діяльності господарських товариств, одним із різновидів яких є акціонерне товариство урегульовано у низці нормативних актів, серед яких ЦК України, ГК України, Закон України від 17 вересня                  2008 року № 514-VI «Про акціонерні товариства» (далі - Закон № 514-VI).   
Відповідно до частини другої статті 80 ГК України акціонерним товариством є господарське товариство, яке має статутний капітал, поділений на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов`язаннями тільки майном товариства, а акціонери несуть ризик збитків, пов`язаних із діяльністю товариства, в межах вартості належних їм акцій.
Аналогічну норму закріплено і в частині першій статті 3 Закону № 514-VI (тут і далі - в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), яким визначено порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов`язки акціонерів.
Відповідно до змісту частини першої статті 167 ГК України корпоративні права визначаються як права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи у управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Згідно з частиною третьою статті 167 ГК України корпоративні відносини визначаються як відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. 
Управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97  ЦК України). У товариствах, в яких законом чи установчими документами передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього.
Нормами Закону України «Про акціонерні товариства» (статті 52, 58, 59, 60, 61) визначено, що виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов`язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників.
Відповідно до частини першої статті 99 ЦК України виконавчий орган створюють загальні збори товариства. У частині 3 статті 99 ЦК України передбачено, що члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо у установчих документах не визначені підстави їх усунення. 
Частинами другою-третьою статті 58 Закону № 514-VI встановлено, що виконавчий   орган   акціонерного   товариства  підзвітний загальним зборам  і  наглядовій  раді,  організовує  виконання  їх рішень.  Виконавчий  орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).
Підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) як вищого органу управління товариством або, як зазначено у частині п`ятій статті 58 Закону України «Про акціонерні товариства», укладення з членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.
Згідно статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У КЗпП України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору. 
За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.
Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.
У зв`язку з цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.
Таким чином зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.
Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.
Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня                  2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц та                            від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17.
У відповідності до приписів пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
При таких обставинах Верховний Суд погоджується із висновком Львівського апеляційного суду, викладеним у постанові від 18 вересня 2019 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання протиправним та скасування рішення загальних зборів учасників ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 10 липня                   2014 року № 1/2016 в частині відсторонення від виконання обов`язків голови правління та рішення  від  29 серпня 2014 року № 4/2014 в частині припинення повноважень голови правління, оскільки такий спір належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.
Разом із тим установлено, що саме на підставі цих рішень загальних зборів товариством було винесено наказ № 34-к від 05 вересня 2014 року про звільнення ОСОБА_1  з посади. Таким чином всі позовні вимоги, заявлені позивачем, є взаємопов`язаними, невід`ємними, від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог, а тому за своєю правовою природою, правовими наслідками та правовою доцільністю вони повинні розглядатися сукупно у порядку одного провадження.
Отже, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для розгляду судового спору щодо скасування наказу № 34-к                      від 05 вересня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та поновлення позивача на посаді голови правління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» в порядку цивільного судочинства, оскільки спір в цій частині також підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Статтею 414 ЦПК України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова апеляційного суду та рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада                        2018 року вчастині вирішення позовних вимог про скасування наказу                      № 34-к від 05 вересня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та поновлення позивача на посаді голови правління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині та роз`ясненням позивачу права на звернення до суду з даними позовними вимогами у порядку, передбаченому ГПК України.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржувана постанова апеляційного суду в частині закриття провадження в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішень  загальних зборів учасників товариства від 10 липня 2014 року № 1/2016  в частині відсторонення від виконання обов`язків голови правління та від  29 серпня 2014 року № 4/2014 в частині припинення повноважень голови правлінняухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому це судове рішення у вказаній частині необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій у цій частині не спростовують. 
Керуючись статтями 409, 410, 414, 416  ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року в частині закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання протиправним та скасування рішення загальних зборів учасників Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 10 липня 2014 року № 1/2016 в частині відсторонення від виконання обов`язків голови правління та рішення                         від 29 серпня 2014 року № 4/2014 в частині припинення повноважень голови правління залишити без змін. 
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада                        2018 року, постанову  Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року в частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи № 34-к від 05 вересня 2014 року та про поновлення на роботі скасувати. 
Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи № 34-к від 05 вересня 2014 року та про поновлення на роботі закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи у вказаній частині віднесено до юрисдикції господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді                                                                                                 С. Ю. Бурлаков 
А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко 
В. П. Курило