Ухвала
 
28 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 359/4701/16-ц
провадження № 61-21369св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Київенерго»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») про відшкодування вартості протезування.
 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у 1968 році у віці 6 років йому завдані тяжкі тілесні ушкодження у трансформаторному пункті № 1298, що належав ПАТ «Київенерго», внаслідок чого він став непрацездатним інвалідом ІІ групи з дитинства довічно. Враховуючи наслідки отриманого у дитинстві каліцтва, він має потребу у компенсації втраченої правої руки. Єдиним засобом часткової компенсації втраченої кінцівки є протезування. На сьогодні його потреба складає три протеза правої руки, а саме: косметичний протез правої руки (плеча), механічний протез правої руки (плеча) та біоелектричний протез правої руки (плеча). Вказані протези за своїми функціональними властивостями різні і кожний з них виконує відповідні компенсуючі функції, а також частково компенсують повну втрату правої руки. Найбільш прийнятними за анатомічними показниками є протезні вироби українського виробника протезів - Центру соціальної реабілітації Союзу ветеранів Афганістану, який виготовляє протези за технологіями компанії «Отто Бокк». Відповідно до товарно-касових рахунків, загальна сума вартості трьох протезів правої руки (плеча), з урахуванням його анатомічних властивостей, складала: протез плеча із зовнішнім джерелом енергії - 668 701,68 грн, протез плеча механічний - 165 292,07 грн, протез плеча косметичний - 57 589,85 грн. Право вимоги з відшкодування шкоди, завданої йому відповідачем, встановлено судами України різних інстанцій у період часу з     1969 року і до цього періоду часу, та продовжує діяти, він не позбавлений його.
 
Посилаючись на викладене,  ОСОБА_1  просив стягнути з ПАТ «Київенерго» вартість косметичного протезу правої руки (плеча) у розмірі 57 589,85 грн, вартість механічного протезу правої руки (плеча) - 165 292,07 грн та вартість миоелектричного протезу правої руки (плеча) - 668 701,68 грн.
 
Суди неодноразово розглядали цю справу.
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня    2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області               від 18 січня 2017 року, позов  ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 вартість косметичного протезу правої руки (плеча) у розмірі 57 589,85 грн, вартість механічного протезу правої руки (плеча) - 165 292,07 грн та вартість миоелектричного протезу правої руки (плеча) - 668 701,68 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідача визнано винним у заподіянні позивачу тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких він є особою з ІІ групою інвалідності з дитинства довічно та відповідно до рішення суду визнано за останнім право на протезування та ортопедичне взуття. Враховуючи те, що з моменту винесення рішення суду, яким з відповідача стягнуто на користь позивача вартість необхідних протезів, сплинув певний час, встановлений постановою Кабінету Міністрів України, у позивача виникло чергове право на заміну необхідних протезів.
 
Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року касаційну скаргу                      ПАТ «Київенерго» задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Ухвалюючи рішення, Верховний Суд виходив із того, що апеляційний суд не надав оцінки доводам відповідача щодо необґрунтованості прийняття як доказу рахунку-фактури, оскільки він не підтверджує необхідність заміни раніше придбаного протеза, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Суди, стягуючи з                            ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 вартість косметичного протезу правої руки (плеча), вартість механічного протезу правої руки (плеча), вартість міоелектричного протезу правої руки (плеча) не врахували, що при стягненні сум витрат на протезування, придбання путівки на санаторно-курортне лікування, автомобіля, суд повинен зазначити у рішенні, що присудженні суми підлягають перерахуванню відповідній організації, яка має надати ці послуги потерпілому.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять відповідного медичного висновку про те, що на час розгляду справи позивач має потребу у забезпеченні відповідними протезними виробами, перелік яких визначено у рахунках-фактурах від 31 травня 2016 року №№ СФ-0000003,          СФ-0000004, СФ-0000005, наданих ТОВ «Український центр реабілітації ветеранів Афганістану» на замовлення ОСОБА_1 . Надані позивачем рахунки-фактури є доказом на підтвердження вартості протезних виробів та не підтверджують дійсного наміру позивача на їх придбання, або потреби позивача у заміні раніше придбаних протезів. Позовна заява не містить вимоги про перерахування відповідній організації, яка має надати відповідну послугу позивачу, присуджених грошових сум. Суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача щодо необґрунтованості прийняття як доказу рахунків-фактур, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не врахував характер спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про доведеність заявлених позовних вимог.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У листопаді 2019 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, в якій просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що з моменту набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача стягнуто на його користь вартість необхідних протезів, давно сплинув термін експлуатації протезних виробів який складає 3 - 4,5 роки, що встановлено абзацом 10 пункту 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2012 року № 321 та Переліку засобів реабілітації, а також з урахуванням абзацу 4 пункту 27 Постанови Кабінету Міністрів України, що протезні вироби, строк експлуатації яких закінчився, поверненню не підлягають, у нього виникла повторна потреба у забезпеченні тих самих протезних виробів, які виготовленні з матеріалів, комплектуючих і за технологією фірми «Otto Бокк», у тій самій кількості, того самого типу та виробника протезів Центру соціальної реабілітації Союзу ветеранів Афганістану. Апеляційний суд не звернув належної уваги на обставини, що II група інвалідності з дитинства встановлена довічно з 14 січня 1994 року, а право ОСОБА_1 на протезування, що встановлено рішенням Залізничним районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року на підставі висновку судово-медичної експертизи від 20 листопада 2000 року № 131, право на протезування не оскаржувалося в судах відповідачем і продовжує діяти.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Київенерго» про відшкодування вартості протезування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року призначити до судового розгляду на 12 лютого 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак    	
 	І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик