П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/6244/19	
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:               Градовського Ю.М.
              суддів:                           Крусяна А.В., 
                                                     Яковлєва О.В.
                         при секретарі:                Шатан В.О.  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу  Бочевара Михайла Павловича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2019р. про скасування заходів забезпечення позову по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про скасування рішення від 17.10.2019р.,-

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2019р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Департаменту ДАБІ в Одеській області, УДАБК ОМР, третя особа: Департамент архітектури та містобудування ОМР, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту ДАБІ в Одеській області від 17.10.2019р. та наказ Управління ДАБК Одеської міської ради за №01-13/421ДАБК від 21.10.2019р..
12.11.2019р. ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник, згідно уточнених позовних вимог, просила суд зупинити дію Наказу УДАБК ОМР за №01-13/421ДАБК від 21.10.2019р. «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт №ОД 112182990692 від 26.10.2018р.».
          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019р. вказану заяву задоволено. 
          Зупинено дію Наказу УДАБК ОМР від 21.10.2019р. №01-13/421 ДАБК «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт №ОД 112182990692 від 26.10.2018р.».
          У грудні 2019р. представником прокуратури Одеської області було подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 13.11.2019р.. 
          В обґрунтування вказаного клопотання представник прокуратури Одеської області зазначив, що доводи суду та позивача, стосовно того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, може унеможливити поновлення прав позивача і прав покупців майнових прав та призвести до настання шкоди їх майну, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки позивачем до суду надано лише 2 договори. Крім того, на переконання представника прокуратури, нічим не обґрунтовані та не підтверджені доводи суду та позивача щодо унеможливлення поновлення прав позивача і прав покупців майнових прав та призведення до настання шкоди їх майну у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу. Представник прокуратури переконаний, що невиконання позивачем умов договорів купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , наявних в матеріалах справи є результатом цивільно-правових відносин, які склались між позивачем та сторонами вказаного договору, ризики, який взяв на себе позивач при їх укладанні. Натомість предметом доказування у даній справі є законність отриманих позивачем містобудівних документів, які скасовані органами нагляду та контролю з огляду на фактичне виявлення фактів реконструкції позивачем належних їй будівель зі зміною геометричних розмірів фундаментів, що фактично призводить до забудови земельних ділянок неналежних позивачу. З огляду на викладене, вжиття заходів забезпечення позову щодо зупинення дії оскаржуваних рішення та наказу призводить до можливої незаконної забудови земель територіальної громади міста Одеси. Також, представник зазначає, що судом в оскаржуваній ухвалі не зазначено мотивів стосовно існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; не наведено судом очевидних ознак протиправності рішення відповідача, а навпаки зазначено, що оцінка його діям буде надана за результатами розгляду справи судом по суті, що прямо суперечить приписам  ст. 150 КАС України. Також, на думку представника прокуратури, судом не зазначено в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, не оцінена складність вчинення цих дій, не встановлені конкретні витрати, пов`язані з відновленням таких прав. З огляду на викладене, представник вважає, що у суду були відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову ухвалою суду від 13.11.2019р. у справі №420/6244/19 за заявою позивача.  
          Посилаючись на вказане просив задовольнити клопотання та скасувати заходи забезпечення позову.
          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 6.12.2019р. клопотання представника прокуратури Одеської області про скасування заходів забезпечення позову вжитих по даній справі - задоволено.
          Скасовано заходи забезпечення позову вжиті по справі №420/6244/19 ухвалою суду від 13.11.2019р. шляхом зупинення дії Наказу УДАБК ОМР від 21.10.2019р. за №01-13/421 ДАБК «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт №ОД 112182990692 від 26.10.2018р.».
          Не погоджуючись із даною ухвалою суду скаргу ОСОБА_2 , представником ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким скасувати ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення норм права.
12.02.2020р. представником ОСОБА_1 - Бочеваром ОСОБА_3 втретє подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що він приймає участь у цей день в іншому судовому засіданні в Одеському апеляційному суді.
Розглянувши вказане клопотання, судова колегія вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відсутні поважні підстави для відкладення розгляду справи в третій раз. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, пояснення на неї, колегія суддів дійшла висновку про залишення поданої скарги без задоволення, ухвали суду без змін, з наступних підстав.
За правилами п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача стосовно того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, може унеможливити поновлення його прав і прав покупців майнових прав та призвести до настання шкоди їх майну, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки позивачем до суду надано лише 2 договори. Крім того, нічим не обґрунтовані та не підтверджені доводи позивача щодо унеможливлення поновлення прав позивача і прав покупців майнових прав та приведення до настання шкоди їх майну у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, виходячи з наступного.
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.
За змістом  ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Отже, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
У відповідності до ч.1-3,6  ст.157 КАС України, суд може скасувати заходи забезпечення позову із власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Як вбачається із матеріалів справи, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2019р. судом вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу УДАБК ОМУР «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт №ОД 112182990692 від 26.10.2018р.» за №01-13/421 від 21.10.2019р.. Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходи з того, що продовження дії оскаржуваного наказу УДАБК протягом розгляду судом даної адміністративної справи може призвести до настання для позивача, як підрядника будівництва, негативних наслідків та може ускладнити  відновлення порушених прав в разі задоволення позову.
У грудні 2019р. представник прокуратури Одеської області було подано клопотання про скасування вказаних заходів забезпечення позову. В обґрунтування вказаного клопотання він зазначив, що доводи позивача, стосовно того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, може унеможливити поновлення прав позивача і прав покупців майнових прав та призвести до настання шкоди їх майну, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки позивачем до суду надано лише 2 договори. Крім того, на переконання представника прокуратури, нічим не обґрунтовані та не підтверджені доводи позивача щодо унеможливлення поновлення прав позивача і прав покупців майнових прав та приведення до настання шкоди їх майну у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу. Представник прокуратури зазначав, що невиконання позивачем умов договорів купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , наявних в матеріалах справи є результатом цивільно-правових відносин, які склались між позивачем та сторонами вказаного договору, ризики, який взяв на себе позивач при їх укладанні. Натомість предметом доказування у даній справі є законність отриманих позивачем містобудівних документів, які скасовані органами нагляду та контролю з огляду на фактичне виявлення фактів реконструкції позивачем належних їй будівель зі зміною геометричних розмірів фундаментів, що фактично призводить до забудови земельних ділянок неналежних позивачу. З огляду на викладене, вжиття заходів забезпечення позову щодо зупинення дії оскаржуваних рішення та наказу призводить до можливої незаконної забудови земель територіальної громади міста Одеси.
Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову, оскільки позивачем дійсно не вказано та не надано належних доказів, які б свідчили про неможливість в подальшому поновити  права позивача і права покупців майнових прав та настання шкоди їх майну. Крім того, нічим не обґрунтовані та не підтверджені доводи позивача щодо унеможливлення поновлення прав позивача і прав покупців майнових прав та приведення до настання шкоди їх майну у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу.
На думку судової колегії, викладені у апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.286, 312, 316, 325 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Бочевара Михайла Павловича, представника ОСОБА_1 , – залишити без задоволення.
          Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2019р. про скасування заходів забезпечення позову – залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.                                                     

                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 19 лютого 2020р.

Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський

                       Судді:                                                                                   А.В. Крусян                                                                                                    
                    
                                                                                                   О.В. Яковлєв