ПОСТАНОВА
Іменем України

04 лютого 2020 року 
м. Київ
справа №809/104/16
касаційне провадження №К/9901/26362/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

за участю секретаря Жидецької В.В.

представника позивача - Гейвича М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін касаційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 (суддя Боршовський Т.І.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 (головуючий суддя - Заверуха О.Б.; судді: Гінда О.М., Ніколін В.В.) у справі                             № 809/104/16 за позовом Державного підприємства «Болехівське лісове господарство» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Болехівське лісове господарство» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.02.2016 № 0000822205 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1198967,47 грн. 
Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 28.04.2016 позов задовольнив повністю.
Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.11.2016 залишив постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 без змін. 
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області оскаржило їх у касаційному порядку. 
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2016, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
В обґрунтування своїх вимог Головне управління ДФС в Івано-Франківській області посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 1, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, пункту 137.10 статті 137 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).
Зокрема, наголошує, що контрагент позивача-нерезидент «ZORTEX BUSINESS LLP» ліквідований 15.07.2014, що, відповідно, ставить під сумнів вчинення між ним і Державним підприємством «Болехівське лісове господарство» правочинів після цієї дати та здійснення експортних операцій. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено позапланову виїзну перевірку Державного підприємства «Болехівське лісове господарство» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, результати якої оформлено актом від 21.01.2016 № 25/09-19-25-05/22177916.
За її наслідками відповідач дійшов висновку про недотримання позивачем вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв`язку із порушенням строків повернення валютної виручки. Зокрема, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області стверджує, що оскільки Компанія-нерезидент «ZORTEX BUSINESS LLP» ліквідована 15.07.2014, усі платежі після цієї дати здійснені не за поставлений підприємством товар відповідно до контракту від 26.12.2013 № 14-04/14 та обумовлює недотримання ним строків повернення валютної виручки за вантажними митними деклараціями, складеними після 15.07.2014.
На підставі зазначеного акта перевірки та з огляду на вказане порушення Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення 03.02.2016 № 0000822205, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1198967,47 грн.
За змістом статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Водночас цією нормою передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Так, Правлінням Національного банку України прийнято постанови «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 01.12.2014 № 758 та «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03.03.2015 № 160, пунктом 1 яких встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
У справі, яка розглядається, судовими інстанціями встановлено, що між Державним підприємством «Болехівське лісове господарство» (продавець) та Компанією-нерезидентом «ZORTEX BUSINESS LLP» (Велика Британія) (покупець) укладено контракт від 26.12.2013 № 14-04/14 на поставку пиловника букового (першого, другого, третього сортів) та техсировини ГОСТ 9462-88 у загальній кількості                       3500 м. куб. 
Про виконання умов вказаного правочину, з урахуванням додаткових угод до нього, свідчать подані позивачем вантажні митні декларації, накладні, специфікації, рахунки-фактури, виписки з банківського рахунку, сертифікати про походження лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій. 
Водночас, обґрунтовуючи свою позицію щодо правомірності збільшення спірної суми грошового зобов`язання, відповідач з посиланням на відомості з офіційного сайту Великої Британії - Companies House, розміщеного за адресою: http://wck2.companieshouse.gov.uk, наголошував на тому, що Компанія «ZORTEX BUSINESS LLP» (Велика Британія) ліквідована 15.07.2014, що, на переконання органу доходів і зборів, обумовлює неможливість здійснення експортних поставок на адресу цієї юридичної особи після вказаної дати. 
Утім, судами з`ясовано, що відповідно до протоколу зборів засновників від 14.07.2014 контрагент позивача лише змінив реєстраційну адресу в межах однієї країни, Компанія «ZORTEX BUSINESS LLP» є діючою юридичною особою та зареєстрована за адресою: SUITE 20 12 SOUTH BRIDGE EDINBURGH SCOTLAND EH1 1DD UNITED KINGDOM.
При цьому факт реального постачання товарів саме на адресу Компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» та отримання позивачем виручки за поставлену продукцію в охоплений перевіркою період підтверджено митними деклараціями та первинними бухгалтерськими документами, а органом доходів і зборів жодних доказів на підтвердження фіктивного (безтоварного) характеру здійснених поставок не представлено та відповідних доводів не наведено.
За таких обставин висновок попередніх судових інстанцій про неправомірність збільшення органом доходів і зборів суми грошового зобов`язання з пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1198967,47 грн. згідно з оскаржуваним актом індивідуальної дії ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.
Водночас, задовольняючи розглядуваний позов, суд першої інстанції, з правовою позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив також, що контролюючий орган дійшов передчасного висновку про призначення позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та, як наслідок, допустив безпідставне її проведення.
Утім, судами не враховано, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення виїзної перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені статтею 81 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Якщо ж допуск до виїзної податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи, в разі прийняття ними відповідного акта індивідуальної дії. 
В даному випадку, як з`ясовано судовими інстанціями, відповідачем фактично реалізовано його компетенцію на проведення позапланової виїзної перевірки та оформлення її результатів, а тому дії Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо призначення розглядуваної перевірки не є такими, що порушують права позивача.
Відтак й підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.02.2016 № 0000822205 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1198967,47 грн. з цих мотивів відсутні.
Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Статтею 351 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Таким чином, оскільки суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень не допустили порушення норм процесуального права, а частково неправильне застосування норм матеріального права не призвело до ухвалення неправильного судового акта по суті, вказані судові рішення слід змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишити без змін.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити частково.
Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 у справі               № 809/104/16 змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                     Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                 В.В. Хохуляк