Справа № 442/2686/18                                Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 22-ц/811/1258/19                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.
секретаря: Симця В.І.
за участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.М., третя особа – приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Любов Володимирівна про припинення зобов`язань за кредитним договором, визнання іпотеки припиненою та зняття заборони,
ВСТАНОВИЛА:
Позивачі 03.05.2018 звернулись до суду з позовом, в якому просили припинити договір іпотеки, укладений 25 грудня 2007 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Любов`ю Володимирівною, р. №1870, за яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , припинити обтяження (заборону відчуження нерухомого майна) вказаної квартири, зобов`язати приватного нотаріуса виключити з державного реєстру іпотек запис про обтяження майна та зняти заборону відчуження зазначеного майна, виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження цього майна.
В обґрунтування позову посилалися на те, що 25.12.2007 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №674\07\03, згідно якого позивач отримав у позику грошові кошти в сумі 19 600 доларів США.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання між Банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 25.12.2007, де іпотекодавцем виступає ОСОБА_1 . В іпотеку передано квартиру АДРЕСА_2 .
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.12.2015 задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» та стягнено з ОСОБА_3 12 4936,12 грн. Дане рішення суду виконано в повному обсязі, про що свідчить постанова державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Костишин Н.Р. від 20.02.2018 про закінчення виконавчого провадження. Однак, звернувшись в банк з проханням надати відповідні документи про повернення кредитних коштів, позивачам було відмовлено в зв`язку з тим, що наявна заборгованість.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.М., третя особа – приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Любов Володимирівна про припинення зобов`язань за кредитним договором, визнання іпотеки припиненою та зняття заборони - відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріальнВго та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі обставини справи, висновки суду, викладених у рішенні не відповідають фактичним обставинам. Вказує, що дія кредитного договору, належне виконання боржником зобов`язань по якому було забезпечено його майном шляхом укладення іпотечного договору, була припинена внаслідок односторонніх дій відповідача, а саме направлення вимоги про дострокове погашення боргу та пред`явлення позову з аналогічними вимогами. Сума боргу по вказаній вимозі була сплачена в повному обсязі, а відтак зобов`язання по вказаній вимозі, котрі виникли безпосередньо з умов кредитного договору та за які апелянт поручився є виконаними. Звертає увагу на те, що будь-які нарахування відсотків чи інших платежів котрі визначені кредитним договором після пред`явлення позову є безпідставними та не обґрунтованими. Зазначає, що визначені судом «певні грошові претензії» до боржника навіть у разі їхньої наявності визначаються умовами кредитного договору, так як такий припинений, а виключно приписами ст. 625 ЦК України за які апелянт майнової поруки щодо ОСОБА_3 не надавав. Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 02.10.2018 і ухвалити нове, яким позов задоволити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надано.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на  які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,  які  були досліджені в   судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.
Судом установлено, що 25.12.2007 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №674\07\03, згідно якого позивач отримав у позику грошові кошти в сумі 19 600 доларів США на споживчі потреби строком по 24 грудня 2017 року.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання ОСОБА_3 між Банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 25.12.2007, де іпотекодавцем виступає ОСОБА_1 . В іпотеку передано квартиру АДРЕСА_2 .
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.12.2015 позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 грудня 2007 року в сумі 124 936 грн 12 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави у розмірі 1 249 грн 36 коп.
Рішенням апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2015 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 624 грн. 68 коп. судового збору на користь держави. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Як убачається з постанови державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Костишин Н.Р. від 20.02.2018 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання вищезазначеного рішення суду, закінчено у зв`язку з погашенням заборгованості у розмірі 124 936,10 грн (а.с.21).
Проте, постановою Верховного Суду від 05.09.2018 рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року скасовано. Позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 грудня 2007 року в сумі 151 383 грн 97 коп., з яких: заборгованість за тілом та відсотками по кредиту у розмірі 6 457 доларів 05 центів США (кредит у розмірі 5 988 доларів США та відсотки у розмірі 469 доларів 05 центів США), що в гривневому еквіваленті становить 142 529 грн 82 коп.; штраф за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 8 854 грн 15 коп., стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 873 грн 83 коп. з кожного на відшкодування судового збору, сплаченого товариством за подання апеляційної скарги, та по 953 грн 26 коп. з кожного на відшкодування судового збору, сплаченого товариством за подання касаційної скарги (а.с.94-98).
Звертаючись до суду з цим позовом, позивачі посилались на те, що у зв`язку із сплатою заборгованості, визначеної за рішенням суду, наявні правові підстави для визнання припиненими грошового зобов`язання за вказаним кредитним договором та іпотеки за іпотечним договором від 25.12.2007. 
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. 
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 598 ЦК України установлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
За приписами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Підстави припинення іпотеки передбачені у статті 17 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.
Згідно п. 10.1 договору іпотечного договору від 25.12.2007 встановлено, що цей договір набирає чинності, зокрема, з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору та іпотекодавцями за цим договором.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у зв`язку із скасуванням постановою Верховного Суду рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 30.12.2015 та рішення апеляційного суду Львівської області від 11.04.2016 та стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості кредитним договором від 25.12.2007 у розмірі 151 383,97 грн., з яких: заборгованість за тілом та відсотками по кредиту у розмірі 6 457 доларів 05 центів США (кредит у розмірі 5 988 доларів США та відсотки у розмірі 469 доларів 05 центів США), що в гривневому еквіваленті становить 142 529 грн 82 коп.; штраф за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 8 854 грн 15 коп., у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час ухвалення оскаржуваного рішення суду існувала заборгованість за вказаним кредитним договором.
Відповідно до положень статей 13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням. 
Доводи апеляційної скарги про припинення основного зобов`язання шляхом його виконання у зв`язку із поверненням всієї суми боргу, враховуючи переказ на користь відповідача 26 447,85 грн 22.10.2018, не обґрунтовані, оскільки, як убачається з матеріалів справи відповідно до кредитного договору від 25.12.2007 ОСОБА_3 кредит надано в іноземній валюті. На виконання судового рішення ОСОБА_3 повернув кошти у національній валюті у період з 2016 по 22.10.2018. Позивачами не доведено погашення заборгованості з урахуванням курсової різниці.
За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.     
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

ПОСТАНОВИЛА:
        Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
               Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2018 року без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

       Повний текст постанови складено: 30.01.2020
       
Головуючий         
       
Судді