ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року	Львів	Справа № 302/633/19 пров. № 857/11601/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Максим Х.Б., 
позивача                                                                    ОСОБА_1 ,
відповідача                                                              Куруца М.М.,
представника відповідачів                                     Куруца В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року (прийняте у м. Ужгороді суддею Дору Ю.Ю.; складене у повному обсязі 15 жовтня 2019 року) в адміністративній справі № 302/633/19 за позовом ОСОБА_1 до Синевирської сільської ради та Синевирського сільського голови Куруца Миколи Михайловича про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

                                                   В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом до Синевирської сільської ради та Синевирського сільського голови Куруца М.М. та просила:
- розпорядження № 7 від 30 квітня 2019 року щодо звільнення її з роботи скасувати, визнати дії сільського голови протиправними, безпідставними, необґрунтованими, надуманими та незаконними;
- поновити її на попередній роботі, стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;
- оплатити заборгованість заробітної плати в розмірі 54 000 грн за період з 01.06.2018 по 01.05.2019, не доплачені за кожний місяць по 4900 грн;
- скасувати розпорядження сільського голови № 3 від 25.01.2019 щодо оголошення їй догани;
- оплатити моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, а оголошення догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між нею та сільським головою. Вказує, що свої обов`язки, визначені посадовою інструкцією начальника відділу (головного бухгалтера) виконувала правдиво та у повному обсязі. Будь-які дані, що свідчили б про порушення нею обов`язків працівника, визначених ст. 139 КЗпП України, у відповідача відсутні, а застосування до неї стягнення у виді догани застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, у зв`язку з чим розпорядження сільського голови підлягає скасуванню як незаконне. Зазначила, що посадову інструкцію начальника відділу (головного бухгалтера) затверджено сільським головою у 2012 році, а не у вказаному сільським головою розпорядженні № 3 від 09.01.2017. Вказала, що на усну вимогу сільського голови щодо перероблення посадової інструкції вона відмовилася, про що вимушена була писати пояснення 25.01.2019, чому не переробляє свою посадову інструкцію на його усне повідомлення, адже до посадових інструкцій може бути внесено зміни, доповнення лише на підставі розпорядження сільського голови за згодою працівника. До посадової інструкції вносяться зміни у зв`язку із скороченням чисельності працівників або раціонального розподілу праці (лист додається дод. № 3). Окрім того, у її посадовій інструкції ніде не зазначено, що начальник відділу - головний бухгалтер відповідає за нарахування заробітної плати, так як нарахування заробітної плати проводиться разом із спеціалістом - бухгалтером.
Щодо неналежного зберігання бухгалтерських документів, що зазначено у оскаржуваному розпорядженні, а саме втрату Детального плану на пам`ятник «Бокораш», то вона вважає таке безпідставним, тому, що з цим документом вона не працювала більше двох років.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому повністю погодився із рішенням суду першої інстанції; вважає, що суд першої інстанції надав правильну правову оцінку фактичним обставинам справи та вірно застосував норми законодавства. 

Позивач подала заперечення на відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що нову посадову інструкцію не підписувала, тому що її посадові обов`язки не змінювалися і вважає, що не допускала дисциплінарні проступки, а тому оскаржувані розпорядження підлягають скасуванню. 

У судовому засіданні апелянт підтримала вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Відповідач та представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, розпорядженням Синевирського сільського голови М.Куруца від 09.01.2017 № 3 затверджено посадову інструкцію начальника фінансово-господарського відділу (головний бухгалтер) виконавчого комітету Синевирської сільської ради ОСОБА_1; з цією посадовою інструкцією позивач ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис (т. 2 а.с. 8).
Згідно покладених завдань та обов`язків вказаною посадовою інструкцією визначено, що головний бухгалтер здійснює контроль за ефективним використанням матеріальних, трудових і фінансових ресурсів (п.2.2); вживання заходів щодо запобігання нестач, незаконного витрачання коштів і товарно-матеріальних цінностей, порушень фінансового та господарського законодавства (пункт 2.11); ведення роботи, яка направлена на забезпечення суворого додержання штатної, фінансової і касової, дисципліни, кошторисів адміністративно-господарських та інших витрат, додержання законності списання з бухгалтерських балансів дебіторської заборгованості, нестач та інших втрат (пункт 2.13); стеження за зберіганням бухгалтерських документів, оформленням і здаванням їх за встановленим порядком до архіву (пункт 2. 14); повідомлення сільському голові про всі виявлені недоліки в роботі бухгалтерії сільської ради, структурних підрозділів з обов`язковим поясненням причин їх виникнення, а також з пропозиціями щодо їх усунення (пункт 2.17); веде облік зобов`язань, зокрема, розрахунки з оплати праці (п.2.23); здійснює нарахування заробітної плати (п.2.26). 
Пунктом 7 вказаної інструкції передбачено відповідальність головного бухгалтера, зокрема, за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, - в межах, визначених діючим законодавством України про працю (т. 2 а.с. 1 - 8).

Згідно рішення № 4 від 22.12.2018 ХХІ сесії VII скликання Синевірської сільської ради затверджено структуру виконавчого апарату Синевирської сільської ради, зокрема, посаду головного бухгалтера. У зв`язку з необхідністю внесення змін до структури штатного розпису прийнятої на ХХІ сесії сьомого скликання Синевирської сільської ради рішення № 4 від 22.12.2018 «Про структуру, чисельність, схеми посадових окладів на 2019 рік працівників виконавчого апарату сільської ради та установ, які фінансуються із місцевого бюджету» розпорядженням Синевирського сільського голови № 1 від 02.01.2019 доручено заступнику сільського голови з питань діяльності виконавчого органу ради Паканич А.І. провести роботу по приведенню посадових інструкцій працівників виконавчого апарату у відповідність до структури штатного розпису виконавчого апарату Синевирської сільської ради. Посадові інструкції подати сільському голові на затвердження 22.01.2019 (т.1 а.с.202).
Згідно протоколу наради трудового колективу працівників апарату Синевирської сільської ради № 3 від 22.01.2019 під час проведення вказаної наради було наголошено на необхідності переробити посадову інструкцію (т. 1 а.с. 203). 
Проте, ОСОБА_1 відмовилася переробляти та здавати нову посадову інструкцію.
25.01.2019 складено акт про відмову головного бухгалтера Синевирської сільської ради ОСОБА_1 надати письмове пояснення, згідно якого працівниками виконавчого апарату Синевирської сільської ради засвідчено, що позивач відмовилася надавати письмові пояснення щодо ігнорування нею внести відповідні зміни до штатного розпису виконавчого апарату в частині перейменування посади "начальник фінансово-господарського відділу" на посаду "головний бухгалтер" (т. 1 а. с. 204).
Цього ж дня Синевирський сільський голова Куруц М.М виніс розпорядження № 3 про оголошення догани ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням головним бухгалтером Синевирської сільської ради ОСОБА_1 рішення позачергової ХVІІІ сесії VII скликання за № 2 від 23.05.2018 "Про затвердження штатного розпису працівників виконавчого апарату Синевирської сільської ради", а також рішення ХХІ сесії VII скликання № 4 від 22 грудня 2018 року "Про структуру, чисельність, схеми посадових окладів на 2019 рік працівників виконавчого апарату сільської ради та установ, які фінансуються із місцевого бюджету" щодо ігнорування нею внести відповідні зміни до структури штатного розпису виконавчого апарату сільради в частині перейменування посади "начальник фінансово-господарського відділу (головний бухгалтер) на посаду "головний бухгалтер", невиконання поставлених сільським головою усних завдань щодо приведення її посадової інструкції у відповідність до внесених змін, за неналежне зберігання бухгалтерських документів, а саме: втрату документів Детального плану території будівництва пам`ятника історико-культурного значення "Бокораш" в с. Синевир ур. "Товчка" Міжгірського району Закарпатської області, а також за неодноразові порушення головним бухгалтером Синевирської сільської ради ОСОБА_1 правил професійної етики та вчиненням дій, які порочать звання посадової особи органу місцевого самоврядування. З цим розпорядженням позивач ознайомлена у цей же день, що стверджується її особистим підписом та актом від 25.01.2019 (т. 1 а.с. 205, 207).

Крім того, у зв`язку з виявленням випадків недонарахування заробітної плати та інших виплат посадовим особам і працівникам Синевирської сільської ради та підпорядкованих їй установ розпорядженням Синевирського сільського голови від 01.02.2019 № 10 "Про проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 " створено Комісію з проведення службового розслідування, якій доручено у період з 04.02.2019 по 18.02.2019 провести службове розслідування щодо перевірки фактів, викладених у доповідній записці спеціаліста І категорії, бухгалтера Синевирської сільської ради Фецьо В.М. (т. 1 а.с. 217), та з`ясувати всі обставини щодо порушення фінансової дисципліни та трудового законодавства.

Листом від 20.02.2019 № 49 виконавчим комітетом Синевирської сільської ради було повідомлено позивача про виявлені дисциплінарні проступки та про необхідність з`явитися на засідання, яке відбудеться 22.02.2019 о 12:00 у приміщенні Синевірської сільської ради, запропоновано надати пояснення щодо вказаних обставин та висловити зауваження. Проте від отримання поштового відправлення позивач відмовилася, про що свідчить відмітка на конверті та довідка ф. 20 УДППЗ "Укрпошта" від 21.02.2019 (т. 1 а.с. 231)

За результатами службового розслідування комісія склала Акт від 22.02.2019, з пункту 5 якого видно, що Комісія виявила порушення фінансової дисципліни при нарахуванні та виплаті заробітної плати працівникам Синевирської сільської ради та підпорядкованих їй установ, зокрема, працівникам апарату Синевирської сільської ради та її виконавчого комітету та працівникам дошкільного навчального закладу № 1 с. Синевир.
За підсумками проведеного службового розслідування Комісія дійшла висновку, що головний бухгалтер Синевирської сільської ради ОСОБА_1 усупереч положенням пунктів 2.23, 2.23, 2.26 посадової інструкції начальника фінансово-господарського відділу (головного бухгалтера) Синевирської сільської ради, статті 8 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", статті 139 КЗпП України, статті 22 Закону України "Про оплату праці", внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов`язків, ігноруючи вимоги актів органів місцевого самоврядування щодо оплати праці працівників Синевирської сільської ради та підпорядкованих їй установ вчинила дисциплінарні проступки (пункт 7.2 Акта).
Комісія встановила, що в результаті вчинених головним бухгалтером Синевирської сільської ради ОСОБА_1 дисциплінарних проступків працівникам Синевирської сільської ради та підпорядкованих їй установ було недонараховано заробітну плату на загальну суму 31 858,63 грн.
Беручи до уваги, що головний бухгалтер Синевирської сільської ради ОСОБА_1 порушила свої посадові обов`язки, неодноразово протягом тривалого періоду часу вдавалася до помилок в нарахуванні заробітної плати та інших виплат працівникам Синевирської сільської ради та підпорядкованих їй установ, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті праці перед працівниками, а також створила ризики притягнення посадових осіб Синевирської сільської ради до відповідальності за виплату заробітної плати не в повному обсязі, Комісія дійшла до висновку, що головного бухгалтера Синевирської сільської ради ОСОБА_1 необхідно притягнути до дисциплінарної відповідальності за вчинені нею, у межах шестимісячного строку накладення стягнення, у період з вересня 2018 року по січень 2019 року, дисциплінарні правопорушення (пункт 8.2 Акта).
У підсумку Комісія, враховуючи наявність у позивача незнятого дисциплінарного стягнення, рекомендувала Синевирському сільському голові застосувати до головного бухгалтера Синевирської сільської ради ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із займаної посади на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на неї обов`язків.

З 04.02.2019 по 15.03.2019, з 18.03.2019 по 30.03.2019 та з 01.04.2019 по 16.04.2019 року позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується відповідними листами непрацездатності, які є в матеріалах справи (т. 1 а.с. 39 - 43).

17.04.2019 Синевирський сільський голова видав розпорядження № 25 "Про ознайомлення головного бухгалтера Синевирської сільської ради ОСОБА_1 з актом службового розслідування". Згідно розпорядження секретарю Синевирської сільської ради ОСОБА_2 доручено ознайомити головного бухгалтера Синевирської сільської ради ОСОБА_1 із Актом службового розслідування від 22.02.2019 та видати його копію. 
Крім того, головному бухгалтеру Синевирської сільської ради ОСОБА_1 запропоновано включно до 22 квітня 2019 року надати письмові пояснення щодо допущених нею порушень трудової та фінансової дисципліни і висловити свої зауваження до Акта службового розслідування (за наявності). Водночас їй було роз`яснено, що у випадку ненадання нею у визначений час пояснень та зауважень, Акт службового розслідування вважатиметься таким, що не має зауважень, а пояснення - ненаданими.

З вказаним розпорядженням позивач ознайомлена 17.04.2019 (т. 2 а.с. 9).
Письмових пояснень щодо виявлених Комісією з проведення службового розслідування порушень трудової та фінансової дисципліни чи зауважень до акта службового розслідування ОСОБА_1 подано не було, про що складено акт від 23.04.2019 (т. 2 а.с. 11).

У зв`язку з викладеним розпорядженням Синевирського сільського голови від 30.04.2019 № 7 "Про звільнення головного бухгалтера Синевирської сільської ради ОСОБА_1 " ОСОБА_1 було звільнено із посади головного бухгалтера Синевирської сільської ради за вчинення нею одноразового грубого порушення трудових обов`язків відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України. Зі змісту вказаного розпорядження видно, що таке прийнято у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 фінансової дисципліни і трудових обов`язків, а саме: недонарахування та невиплату у січні 2019 року Синевирському сільському голові заробітної плати та інших виплат на загальну суму 7749,00 грн.
Із вказаним розпорядженням про звільнення позивач була ознайомлена та отримала його копію 30.04.2019.

Не погоджуючись із вищезазначеними розпорядженнями, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідачами доведено правомірність дій при винесенні оскаржуваних розпоряджень; заявлені позивачем вимоги є безпідставними й спростованими долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначено Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі-Закон № 2493-III) статтею 1 якого встановлено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Згідно із частиною 3 статті 7 Закону № 2493-III на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Відповідно до положень статті 20 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування може бути припинена з загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України.

Пунктом 1 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Статтями 147 та 149 КЗпП України визначено застосування догани або звільнення, як одного із видів стягнень за порушення трудової дисципліни. Встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Звільнення за пунктом 1 статті 41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням і має проводитись із додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень згідно з чинним законодавством.

Суд зазначає, що питання правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани було предметом інспекційного відвідування Управління Держпраці у Закарпатській області, що проводилося у період з 29.05.2019 по 03.06.2019 у зв`язку зі скаргою позивача до Державної служби України з питань праці про порушення законодавства про працю. За підсумками проведеного інспекційного відвідування згідно акта інспекційного відвідування № ЗК 253/217/АВ порушень у частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани Управлінням Держпраці у Закарпатській області не встановлено.
З огляду на зазначене та встановлені у справі обставини колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком сулу першої інстанції про те, що дисциплінарне стягнення було накладене на позивача правомірно з дотриманням вимог статей 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України, а тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування розпорядження Синевирського сільського голови від 25.01.2019 № З "Про оголошення догани ОСОБА_1 ".

Враховуючи наявність у позивача незнятого вищезазначеного дисциплінарного стягнення, колегія суддів вважає, що Синевирський сільський голова правомірно застосував до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення із займаної посади за вчинення наступного порушення трудових обов`язків.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 було звільнено із посади головного бухгалтера Синевирської сільської ради за вчинення нею одноразового грубого порушення трудових обов`язків відповідно до пункту 1 частини 1 статті 41 КЗпП України, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 фінансової дисципліни і трудових обов`язків, а саме не донарахуванням та невиплатою у січні 2019 року Синевирському сільському голові заробітної плати та інших виплат на загальну суму 7749,00 грн.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.п. 22, 27 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40   п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (у редакції від 18.05.2018 зі змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 363) визначено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57 до цієї постанови (абзац 2 пункту 1).
Додатком 54 до цієї постанови затверджено Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату сільських і селищних рад та їх виконавчих органів (крім сільських, селищних рад і їх виконавчих органів, що представляють інтереси об`єднаних територіальних громад).
З наведеної схеми, серед іншого, видно, що щомісячний посадовий оклад сільського голови з чисельністю населення у селі від 3 до 7,5 тисяч осіб складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
Абзацом 2 пункту 6 вказаної постанови передбачено, що преміювання голів, зокрема, сільських голів, установлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірах, визначених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Так, зокрема, рішенням Синевирської сільської від 22.12.2018 № 4 "Про структуру, чисельність, схеми посадових окладів на 2019 рік працівників виконавчого апарату сільради та установ, які фінансуються із місцевого бюджету" було затверджено, серед іншого, Структуру виконавчого апарату Синевирської сільської ради на 2019 рік, а також Положення про преміювання керівників та працівників Синевирської сільської ради.
Водночас, пунктом 6 цього рішення Синевирському сільському голові було встановлено, зокрема, щомісячну премію протягом 2019 року в розмірі 50 відсотків від середньомісячної заробітної плати в межах фонду оплати праці за особистий вклад в загальні результати роботи територіальної громади, діяльності виконавчого апарату сільської ради.
Згідно із підпунктом 5.2 Положення про преміювання керівників та працівників Синевирської сільської ради головний бухгалтер сільської ради щомісяця до 25 числа розраховує загальну суму коштів, що спрямовуються на преміювання та подає на розгляд керівництву сільської ради (т.1 а.с. 196 - 201).
А підпунктом 6.1 цього Положення визначено, що нарахування та виплата премій здійснюється бухгалтерією Синевирської сільської ради.

Як видно з розрахунково-платіжної відомості за січень 2019 року (т. 2 а.с. 19), підготовленої та складеної головним бухгалтером Синевирської сільської ради ОСОБА_1 25.01.2019, Синевирському сільському голові Куруцу М. М. у січні 2019 року нараховано таі виплати: посадовий оклад - 6800 грн; надбавка за ранг - 110 грн; надбавка за вислугу років - 1722 грн; надбавка за роботу у гірській місцевості (25 %) - 1700 грн; надбавка за інтенсивність праці - 5166 грн; індексація заробітної плати - 82,60 грн; Усього нараховано: 15 580,60 грн. Утримано податків і зборів: 3038,22 грн. Усього до виплати: 12 542,38 грн.
Вказану суму було нараховано та виплачено Синевирському сільському голові Куруцу М.М. (т. 2 а.с. 20).
Проте, як видно із вказаної розрахунково-платіжної відомості позивач 25.01.2019 не нарахувала Синевирському сільському голові Куруцу М.М. щомісячну премію в розмірі 50 відсотків від середньомісячної заробітної плати у розмірі 7749 грн (6800 + 110 + 1722 + 1700 + 5166) : 2 = 7749), виплата якої була передбачена пунктом 6 рішення Синевирської сільської ради від 22.12.2018 № 4.

При цьому, доводи позивача про відсутність коштів у бюджеті сільської ради для виплати щомісячної премії Синевирському сільському голові Куруцу М.М. не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки за даними «Помісячного розпису сільського бюджету на 2019 рік» на оплату праці у січні 2019 року було виділено 103 000 гривень (т. 2 а.с. 22).

З матеріалів справи видно, що на оплату праці працівників апарату Синевирської сільської ради та її виконавчого комітету за січень 2019 року витрачено 93 296,34 грн та залишок невитрачених коштів на оплату праці працівників склав - 9703,66 грн (103000 - 93296,34 = 9703,66), а отже кошти для виплати Синевирському сільському голові Куруцу М.М. щомісячної премії у розмірі 7749 грн у бюджеті були присутні.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позивач відповідно до покладених на неї посадових обов`язків повинна була нарахувати Синевирському сільському голові Куруцу М.М. щомісячну премію у розмірі 7749 грн, проте цього не зробила, що призвело до порушення трудових прав працівника та виплати йому заробітної плати у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, чим допустила одноразове грубе порушення своїх посадових обов`язків.

Встановлено, що при винесенні розпорядження № 7 від 30 квітня 2019 року щодо звільнення позивача з роботи відповідачем було запропоновано їй надати пояснення щодо вчиненого нею дисциплінарного проступку, що підтверджується розпорядженням № 25 "Про ознайомлення головного бухгалтера Синевирської сільської ради ОСОБА_1 з актом службового розслідування". Згідно нього головному бухгалтеру Синевирської сільської ради ОСОБА_1 було запропоновано включно до 22 квітня 2019 року надати письмові пояснення щодо допущених нею порушень трудової та фінансової дисципліни та висловити свої зауваження до Акта службового розслідування (за наявності). Разом з тим, позивач наданим правом не скористалася, пояснень не подала.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що розпорядження № 7 від 30 квітня 2019 року винесено з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення та з дотриманням принципу рівності перед законом та є правомірним.

Щодо вимоги про виплату позивачці заборгованості по заробітній платі за період із 01.06.2018 по 01.05.2019 у сумі 54000 грн, оскільки їй повинна нараховуватися заробітна плата не як головному бухгалтеру, а як начальнику відділу за постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", колегія суддів апеляційного суду зазначає таке. 

Позивач, заявляючи цю вимогу, посилається на додатки 51 та 53 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (у редакції від 18.05.2018 зі змінами відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 363), якими затверджені відповідно "Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів департаментів, управлінь, відділів, інших виконавчих органів міських (крім мм. Києва та Севастополя) рад, виконавчих органів сільських, селищних рад, що представляють інтереси об`єднаних територіальних громад" та "Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів управлінь, відділів виконавчих органів районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад".

Разом з тим, цією Постановою було визначено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 48 - 54 і 57 до цієї постанови (абзац 2 пункту 1 Постанови).
Додатком 54 до цієї постанови (у редакції від 18.05.2018) затверджено "Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату сільських і селищних рад та їх виконавчих органів (крім сільських, селищних рад і їх виконавчих органів, що представляють інтереси об`єднаних територіальних громад)".

Синевирська сільська рада не має статус "міської" чи "районної" ради та не є представницьким органом об`єднаної територіальної громади, тому оплата праці працівників апарату Синевирської сільської ради та її виконавчого комітету здійснюється згідно зі Схемою, затвердженою додатком 54, а не за додатками 51 та 53 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, якими встановлені посадові оклади відповідно працівникам міських рад та сільських, селищних рад, що представляють інтереси об`єднаних територіальних громад та працівникам районних рад.

З наведеної Схеми видно, що щомісячний посадовий оклад головного бухгалтера, посаду якого до 30.04.2019 обіймала позивач, з чисельністю населення у селі від 3 до 7,5 тисяч осіб складає 4200 (чотири тисячі двісті) гривень.

З аналізу розрахунково-платіжних відомостей за червень-грудень 2018 року (т. 2 а.с. 26 - 32), та за січень 2019 року (т. 2 а.с. 19) видно, що посадовий оклад головного бухгалтера Синевирської сільської ради увесь цей період складав 4200 грн, відповідно заробітна плата нараховувалася позивачу за Схемою посадових окладів, затвердженою додатком 54 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що твердження позивача про наявність у Синевирської сільської ради перед нею заборгованості з оплати праці є безпідставним та не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому висновок суду першої інстанції про те, що у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити є вірним.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 302/633/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 14 лютого 2020 року.