ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1324/19  Номер провадження 22-ц/814/197/20	Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді : Триголова В.М., 
суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,
розглянула у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2019 року
у справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення                                                   В С Т А Н О В И Л А :

                 У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.
               Позов обгрунтовано тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Хорол її колишній чоловік відповідач  ОСОБА_2  на грунті ревнощів умисно наніс їй удари дерев`яною палицею в область голови, правого плеча, правого передпліччя та в область спини, а в подальшому своєю рукою умисно схопив та здавив верхню частину правої руки, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, ран на голові, синця на правому плечі, лінійних подряпин на правому передпліччі та спині, які згідно висновку експерта № 212 від 10.10.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 04.11.2016 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - закрито в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення. Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.
               Позивач зазначає, що неправомірними діями ОСОБА_2 їй заподіяна моральна (немайнова) шкода, яка полягає в тому, що в момент заподіяння тілесного ушкодження вона пережила фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуття розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я. В подальшому вона була вимушена проходити амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу. Впродовж всього періоду лікування вона почувалася дискомфортно, в неї часто повторювалися приступи головного болю. До даного часу в неї наявне відчуття перестороги та щоразу, коли вона, бачить відповідача, в неї виникають спогади про негативну подію.
                ОСОБА_1 у позові просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 30 000 грн. на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.                                                 
       Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 76, 84 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить його змінити, збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до 30 000 грн. Також просила проводити розгляд її апеляційної скарги без участі скаржниці та її представника.
У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що нею повністю доведено наявність моральної шкоди, обгрунтовано розмір її компенсації. Також позивач посилається на практику Європейського суду з прав людини щодо подібних правовідносин.
Вважає, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги доводи відповідача по те, що на протязі трьох років позивач проживала із ОСОБА_2 після вчинення ним кримінального правопорушення і претензій не заявляла.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2019 року без змін.
Відповідач вважає, що ОСОБА_1 не було надано допустимих доказів на підтвердження лікування тілесних ушкоджень через які у неї виник моральний дискомфорт. Також зазначає, що після подій 2016 року вони примирилися і проживали однією сім`єю у злагоді до червня 2019 року, до лікувальних закладів позивач не зверталася.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.        
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 04.11.2016 року, яка є чинною, кримінальне провадження по обвинуваченню   ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - закрито в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, з якої вбачається, що  16.08.2016 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_2 разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_1 , перебували біля Хорольського районного будинку культури по АДРЕСА_1 , у салоні автомобіля "Mercedes Benz Vito" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , де в останнього на ґрунті ревнощів виник умисел на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 умисно дерев`яною палицею наніс не менше 2 ударів в область голови, не менше 1 удару в область правого плеча, не менше 1 удару в область правого передпліччя та не менше 3 ударів в область спини ОСОБА_1 , а в подальшому своєю рукою умисно схопив та здавив верхню частину правої руки ОСОБА_1 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, ран на голові, синця на правому плечі, лінійних подряпин на правому передпліччі та спині, які згідно висновку експерта № 212 від 10.10.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.    
Статтями 12, 11, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначено положеннями частини першої статті 1167 ЦК України, за змістом яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою яка її завдала.  
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
До загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та всебічно встановлених обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилася у відчутті нею фізичного болю при заподіянні легких тілесних ушкоджень, необхідності відновлювати попередній стан здоров`я, що свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 23, 1167 ЦК України, для відшкодування їй моральної шкоди.
Суд першої інстанції об`єктивно врахував поведінку самого позивача, яка відмовилась від обвинувачень, примирилась з відповідачем та продовжували проживати разом після вищезазначених подій.
При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, місцевий суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та з урахуванням обставин справи та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_1 , які відносяться до легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, врахував обставини справи, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку, що розмір моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 3000 грн, як такий, що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача.
Розмір моральної шкоди в розмірі 30 000 грн, заявлений позивачем у позові, з урахуванням встановлених судом обставин, є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є недоведеним у такому розмірі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.
На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок держави, оскільки скаржниця від його сплати звільнена.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

                                       П О С ТА Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2019 року- залишити без змін.
       Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції - компенсувати за рахунок держави.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                         В.М. Триголов

       Судді        :                                                        Т.В. Одринська

                                                                       В.П. Пікуль