Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/19/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 року. м. Кропивницький
       Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Олексієнко І.С., 
розглянула у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2019 року, якою 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який не працює, проживає АДРЕСА_1 
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.11.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 29.09.2019 року, близько 03 години 32 хвилин по вул. Короленка в м. Кропивницький керував транспортним засобом «Opel Astra», в стані наркотичного сп`яніння, про що свідчить висновок КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» №390 від 29.09.2019 року, чим порушив п.2.9"а" ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Своє рішення суд мотивував тим, що вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом події від 24.10.2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили обставини вказані у протоколі, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення наркотичного сп`яніння та диском з фіксацією вказаного адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та скасувати вказану постанову, а провадження по справі закрити. Зазначає, що постанова суду є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне. Вказує про те, що 29.09.2019 року він керував автомобілем не в стані наркотичного сп`яніння. Так, доказами вчинення правопорушення суд зазначив протокол, пояснення свідків, які не були присутні при так званому правопорушенні, а були присутні при складанні протоколу, висновком від 29.09.2019 року, який, як він вважає, є сфальсифікованим, оскільки, у висновку від 29.09.2019 року зазначено дані, які внесені 01.10.2019 року, потім 24.10.2019 року після фальсифікації і внесення до висновку змін: заповнення п.п. 6-12, працівники поліції в порушення ст. 259 КУнАП України повторно доставили його до лікувального закладу, а не поліції, де примусили отримати виправлений висновок та склали протокол, в якому зазначили свідками правопорушення осіб, які не бачили факт керування ним в стані наркотичного сп`яніння, не роз`яснили йому також прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Зазначає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин, оскільки 12.11.2019 року не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції та реалізувати своє право на захист, а постанову суду він отримав поштою 27.11.2019 року. При цьому, в справі є заявка про отримання судової повістки за допомогою СМС-повідомлення, однак, суд не викликав його за місцем реєстрації і проживання чи шляхом СМС-повідомлення, а у постанові навів виправдання неповідомлення мене про розгляд справи, що є грубим порушенням моїх прав.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема неодноразово - шляхом надсилання повісток рекомендованими повідомленнями на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення та телефонногормою, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Однак його неявка не перешкоджає судовому розгляду, тому суд приходить до висновку про можливість розгляду адміністративної справи за відсутності апелянта, що не суперечить вимогам ст. 294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зваживши та проаналізувавши доводи клопотання та апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 не був присутнім під час проголошення постанови по справі в суді першої інстанції, тому десятиденний строк на оскарження постанови, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід рахувати з моменту отримання її копії, тобто з 27.11.2019. Суд вважає за необхідне прийняти подану апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Суд першої інстанції вказаних вимог КУпАП України дотримався в повному обсязі.
Так, при розгляді справи суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.
Ч.1 ст.130 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що ОСОБА_1 29.09.2019 року, близько 03 години 32 хвилин по вул. Короленка в м. Кропивницький керував транспортним засобом «Opel Astra», в стані наркотичного сп`яніння, про що свідчить висновок КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» №390 від 29.09.2019 року, чим порушив п.2.9"а" ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.1)
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 29.09.2019, яким підтверджено факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, викликаного вживанням марихуани.  (а.с.3).
Зазначені дані з достовірністю вказують на факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння та в сукупності з вищевказаними доказами підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 А Правил дорожнього руху України і не ставлять під сумнів висновок судді про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо тверджень апелянта про недостовірність результатів проведеного щодо нього медичного огляду, включаючи зібрання та дослідження його біологічних зразків та не вручення йому висновку з результатами такого огляду, то їх апеляційний суд вважає безпідставними та надуманими, оскільки, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодних заперечень до змісту протоколу та до доданого до нього медичного висновку від 29.09.2019 року, який прямо вказував на його перебування на момент огляду в стані наркотичного сп`яніння, він не мав, з його результатами був згодний, про що засвідчив своїм підписом. 
Апеляційним судом витребувано копію акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №390 від 29.09.2019 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 було доставлено до КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» 29.09.2019 року та відібрано біологічне середовище для лабораторного тестування для визначення стану наркотичного сп`яніння, і тільки після проведеного дослідження 01.10.2019 року за підписом лікаря ОСОБА_4 зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. 
Тому, на підставі вказаного акту складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції  від 29.09.2019, яким підтверджено факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, викликаного вживанням марихуани.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. 15 розділу ІІІ Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду (п.16 розділу ІІІ Інструкції).
У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння) п. 5 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом – Інструкція 2).

Підсумовуючи все вищезазначене, суд не знаходить жодних порушень проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 чи його оформлення, оскільки всі дії були виконані згідно затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо тверджень апелянта, що висновок від 29.09.2019 року, є сфальсифікованим, апеляційний суд вважає не обґрунтованими, так як висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.09.2019 року складено у відповідності з вимогами нормативно-правових актів та відповідає п.16 розділу ІІІ Інструкції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Така позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, не підтверджена належними і достатніми доказами та не узгоджується з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд відмічає, що вказані докази взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_1 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Не спростовують висновків суду доводи про те, що під час складання протоколу ОСОБА_1 не були роз`ясненні права, передбачені ст.268 КУпАП, ст.59, 63 Конституції України. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення останньому працівниками поліції роз`яснювалися його права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, що підтверджується підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи за його відсутності, то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність ОСОБА_1 , але його процесуальні права, в тому числі права на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.

Так, при розгляді справи в апеляційному суді останньому була надана можливість в повному обсязі реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, та скористатися ними, однак ОСОБА_1 , будучи своєчасно, другий раз, належним чином повідомлений про розгляд справи 29.01.2020 року різними способами як телефоном так і повісткою, до суду апеляційної інстанції не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надав. А тому розгляд справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, не вплинув на правильність прийнятого судового рішення і не може бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вказане також узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інші доводи, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено, а цитування положень КУпАП та Інструкції не свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 29.09.2019 реалізував своє право володіти та керувати, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову районного суду без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.11.2019 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.11.2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького
апеляційного суду І.С. Олексієнко