ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 328/2564/19(2-а/328/48/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Коваленко П.Л.) у справі №328/2564/19(2-а/328/48/19) за позовом   ОСОБА_1  до  Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  про оскарження дій та бездіяльності, стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням,- 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом (з урахуванням уточненого позову) до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про оскарження дій та бездіяльності, стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням, в якому позивач просить: встановити, що відповідачем порушено ст.24, ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги ст.129-1 Конституції, п.4 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», що потягло порушення матеріальних прав позивача; визнати протиправним «повідомлення» відповідача від 24.09.2019 і скасувати його; визнати справедливою сатисфакцію матеріальної шкоди та стягнути з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів, еквівалентних 283,36 євро станом на дату виплати на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 13.09.2011, залишеної 19.06.2013 без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, 10.09.2013 отримано виконавчий лист у справі №2-а-3497/2011 про зобов`язання Головного управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (перейменовано в Департамент соціального захисту населення Запорізької ОДА) здійснити перерахунок та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік, встановлену ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми. 
27.03.2014 Токмацьким районним судом Запорізької області у справі №328/758/14-а прийнято ухвалу про зміну способу і порядку виконання судового рішення на: «Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації на користь позивача за 2011 рік недоплачену суму разової грошової допомоги до 5-го травня відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми». Листом боржника вих.№03.2-40/044 від 31.01.2017 повідомлено, що до стягнення на його користь за 2011 рік нараховано 3360 гривень. 04.09.2019 позивачем на адресу відповідача надіслано заяву про прийняття до виконання рішення суду та перелік виконавчих документів.
01.10.2019 позивачем отримано повідомлення від 24.09.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу з мотивів пред`явлення не за підвідомчістю. Вважає зазначене повідомлення протиправним та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку з відшкодуванням заподіяної шкоди, оскільки статтею 129-1 Конституції України, яка є актом прямої дії, встановлена обов`язковість виконання судових рішень. Другим реченням частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу надано право вибору місця відкриття виконавчого провадження. Частиною II статті 18 цього Закону встановлено: «Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом». 
Вважає, що дії відповідача суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник за виконавчим листом є структурним підрозділом Запорізької обласної адміністрації, отже виконавче провадження підвідомче відповідачу. Заборгованість за рішенням суду виникла 05.05.2011. Внаслідок інфляції присуджена до стягнення сума знецінилась, чим позивачу завдана шкода у сумі 283,36 євро.
Рішенням  Токмацького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2019 року у задоволені позову відмовлено.
Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та позов задовольнити. Також просить прийняти рішення про передачу справи на розгляд до Верховного Суду, як зразкову.
Апеляційна скарга обґрунтована порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції розглядаючи справу два місяці фактично відмовився її вирішувати.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності норм матеріального та процесуального права.
У відзиві зазначено, що повідомлення від 24.09.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу прийнято у відповідності до норм чинного законодавства. Крім того, оскільки судовим рішенням було змінено порядок і спосіб виконання судового рішення на стягнення, примусове виконання такого здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження». 
Сторони до суду апеляційної інстанції не з`явились. Повідомлені про день та час розгляду справи.
Відповідач у відзиві зазначив, про розгляд справи у відсутності представника.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи вказану норму законодавства, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу справи не здійснювалось.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  про визнання протиправною дій та бездіяльності, стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішення.
Підстава звернення до суду є незгода з повідомленням  від 24.09.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з підстав звернення позовної вимоги до неналежного відповідача, про що було роз`яснено судом першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить наступного висновку.
Позивач звертаючись до суду з позовом не погодився з повідомленням відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з посиланням на п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень від 29.09.2016р. №2832/5,  повідомленням від 24.09.2019р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 13.09.2011, залишеної 19.06.2013 без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, у справі № 2-а-3497/2011 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації про здійснення перерахунку та виплати грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік позовні вимоги задоволені частково. Зобов`язано Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за 2011 рік недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми. 
10.09.2013 позивачем отримано виконавчий лист у справі №2-а-3497/2011 про зобов`язання Головного управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік, встановлену ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми. 
27.03.2014 Токмацьким районним судом Запорізької області у справі №328/758/14-а прийнято ухвалу про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № №2-а-3497/2011  на: «Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації на користь позивача за 2011 рік недоплачену суму разової грошової допомоги до 5-го травня відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми». Замінено по виконавчому листу № 2-а-3497/2011 виданого 10.09.2013 року Токмацьким районним судом Запорізької області, боржника Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної адміністрації на Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації.
Як зазначає позивач у позові, листом боржника вих.№03.2-40/044 від 31.01.2017 повідомлено, що до стягнення на його користь за 2011 рік нараховано 3360 гривень. 
Позивач 04.09.2019р. виконавчий лист у справі №2-а-3497/2011 та ухвалу у справі №328/758/14-а про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № №2-а-3497/2011  направив до відповідача разом із заявою про виконання рішення суду.
Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з посиланням на п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень від 29.09.2016р. №2832/5,  повідомленням від 24.09.2019р. повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.
Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5 “Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України”, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1302/29432, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
Відповідно до поданих доказів позивачем, боржником є Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, а отже, враховуючи вищезазначені норми,  повідомлення від 24.09.2019р. ґрунтується на вищезазначених нормах.
Зазначені фактичні обставини не були встановлені судом першої інстанції.
Також колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 6 Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” визначено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.
Відповідно до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5 “Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України”, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1302/29432, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі – управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).
Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби. У зв`язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.
Враховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, у разі подання позовної заяви до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 48 КАС України здійснювати заміну неналежного відповідача на належного.
Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.
Таким чином, заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції.
Отже, судом першої інстанції не здійснено заміну неналежної сторони або залучення як другого відповідача, що потягло за собою відмову у позові виключно на цих підставах.
Посилання суду першої інстанції у рішенні на роз`яснення позивачеві положень законодавства не ґрунтуються на завданнях та основних засадах адміністративного судочинства.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції за приписами статті 48 КАС України не наділений повноваженнями щодо здійснення заміни неналежного відповідача під час апеляційного розгляду справи.
Щодо вимоги позивача до суду апеляційної інстанції про звернення до Верховного Суду з поданням про розгляд справи № 328/2564/19 як зразкової, колегія суддів зазначає наступне.
Особливості розгляду типових та зразкових справ встановлені Розділом 3 КАС України.
Частиною першою ст. 290 КАС України визначено, що якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.
Зі змісту викладеної норми слідує, що із відповідним поданням про розгляд типової адміністративної справи як зразкової до Верховного Суду може звернутися виключно суд першої інстанції, який розглядає одну чи більше таких справ, та у разі відкриття провадження у зразковій справі, Верховний Суд розглядає її як суд першої інстанції. 
На стадії апеляційного перегляду справи звернення до Верховного Суду із відповідним поданням є неможливим, оскільки за результатами розгляду даної справи судом першої інстанції вже прийнято рішення, яке оскаржене позивачем.
За правилами статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскільки судом першої інстанції не було встановлено фактичних обставин справи та не здійснено заміну відповідача або не залучено як другого відповідача, чим було допущено порушення норм процесуального законодавства, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.
Керуючись ст.ст. 229, 287, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2019 року у справі №328/2564/19(2-а/328/48/19) за позовом   ОСОБА_1  до  Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  про оскарження дій та бездіяльності, стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням – скасувати та прийняти нове судове рішення.
У задоволенні позову відмовити.
                    Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак