ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/2847/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)                                            
суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:
від позивача: Ільницька О.С., довіреність № 243    від 19.12.2019 р.,    адвокат;
від відповідача: Лосяков І.В., ордер серія ДП № 2376/041    від 11.11.2019 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртранснафта" та Концерну "Союзенерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р. (повний текст складено та підписано 16.10.2019р. суддя Рудь І.А.) у справі №904/2847/19

за позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта", м. Київ 
до Концерну "Союзенерго", м. Новомосковськ Дніпропетровської області 
про стягнення пені та штрафу у сумі 568 197 грн. 21 коп. за договором поставки від 23.09.2016 № 23-02/64-16
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Укртранснафта" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Концерну "Союзенерго" штрафні санкції, нараховані у відповідності до умов договору поставки від 23.09.2016 № 23-02/64-16 в загальній сумі 568 197 грн. 21 коп., з яких: 445 992 грн. 61 коп. - пеня, 122 204 грн.    60 коп. - 7% штрафу, Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасності поставки товару.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р. позов задоволено частково.
Стягнуто з Концерну "Союзенерго" на користь позивача 222    996 грн. 30 коп. пені - та 61 102 грн. 30 коп. - 7% штрафу, витрат зі сплати судового збору у розмірі 8 522 грн. 96 коп. У решті позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач поставив товар у повному обсязі на загальну суму 2 205 469 грн. 93 коп., однак товар за актами приймання-передачі № 5 від 20.07.2017, № 6 від 27.07.2017, № 7 від 14.08.2017, № 8    від    12.09.2017 та № 9 від 18.06.2018 поставлений відповідачем з порушенням строку, визначеного умовами Специфікації № 1. При цьому твердження відповідача щодо позадоговірної поставки товару після грудня 2016 та відсутності підстав для нарахування штрафних санкцій суд першої інстанції визнав безпідставними, оскільки строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними поняттями, а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов"язань за договором, зокрема в частині поставки товару.
З урахуванням положень ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про необхідність зменшення заявлених до стягнення пені та штрафу на 50%, а саме: пеня до 222 996 грн. 30 коп., штраф до 61 102 грн. 30 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Укртранснафта" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення судом першої інстанціхї з порушеннями норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки, а саме пені у сумі 222    996,31 грн. та штрафу у сумі 61    102,30 грн та прийняти нове, яким в цій частині позовні вимоги задовольнити.
З рішенням суду першої інстанції не погодився Концерн "Союзенерго" та подав апеляційну скаргу, в якій, просить повністю скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 у справі №904/2847/19 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні    позову в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі позивач наголошує, що з тексту рішення незрозуміло, які саме інтереси сторін було враховано судом, і яким чином інтереси сторін вплинули на рішення суду в частині зменшення розміру неустойки. Під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача, чим порушено баланс інтересів сторін.
Судом не надано належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконано при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу.
Важкий фінансовий стан відповідача не підтверджений жодними доказами і не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки.
Судом порушено норми процесуального права, а саме ст. ст. 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України та матеріального ст. 233 ГК України, ст. ст. 525, 526, 551, 599 Цивільного кодексу України, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також визнав встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи..

Концерн «Союзенерго» не погоджується з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 р. у справі № 904/2847/19, вважає його прийнятим з порушеннями норм матеріального та таким, що прийнято при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення повністю ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
За твердженням Концерну «Союзенерго» жодних додаткових угод про продовження строку дії договору сторони не укладали, отже поставки здійснені відповідачем у період з 01.01.2017 по червень 2018р. є такими, що проведені виключно на позадоговірних умовах, а тому стягнення неустойки є безпідставним.
Згоду про готовність на проведення випробувань лише у липні 2017 року та у червні 2018 року, що підтверджується листами позивача №23-00/516/2913 від 14.07.2017 року та № 23-00/134/2207 від 18.06.2018 року.
Звернення відповідача до позивача про готовність поставити товар викладені у листах №331 від 02.12.2016 року, №336 від 15.12.2016 року, №337 від 16.12.2016 року, №338 від 19.12.2016 року, № 339 від 19.12.2016 року, 341 від 22.12.2016 року, № 342 від 22.12.2016 року, № 344 від 22.12.2016 року, № 68 від 20.04.2017 року, № 18/5/17 від 18.05.2017 року (претензія), № 78 від 23.05.2017 року, № 82 від 02.06.2017 року залишені без реагування.
Скаржник запевняє, що з метою дотримання вимог законодавства листами від 22.11.2016 року № 325, від 26.12.2016 року № 345 та від 30.12.2016 року № 340 просив продовжити дію договору. Проте, позивач не погодив зміну строку договору, що відображається у листах від 28.12.2016 року № 23-00/1955/5870 та від 23.01.2017 року № 23-01/38/293.
З 01.01.2017 року позивачем фактично припинено приймання продукції.
Посилаючись на п.п. 10.2, 10.2.1, 10.2.2 договору відповідач вважає, що письмова незгода позивача про продовження строку дії Договору, фактичне припинення приймання продукції, не реагування на листи і претензії від відповідача є односторонньою відмовою від Договору.
Відповідачем було максимально вжито заходів, направлених на недопущення господарського правопорушення.
Також, у суді першої інстанції відповідач заявляв клопотання про зменшення розміру неустойки до 1 (одного) відсотка від тієї суми, яку вимагає стягнути позивач.
Клопотання було обґрунтовано тим, що розмір неустойки, про яку заявляє позивач вважаємо необгрунтовано завищеною та значною у розмірі.
При визначенні розміру неустойки просили врахувати, що:
          відповідач повністю виконав свої зобов`язання по поставці продукції;
          відсутність збитків у позивача;
          максимальне вжиття заходів з боку відповідача, які були направлені на добросовісне виконання зобов`язань по Договору;
          відсутність вини відповідача у поставці продукції поза межами строків, встановлених умовами Договору;
          скрутне фінансове становище відповідача, яке викликано збільшенням цін на енергоносії, цін на сировину, підвищенням рівня мінімальної заробітної плати. В результаті за бухгалтерськими даними з початку 2019 року Відповідач несе збитки у сумі 5 486 000,00 грн. (п`ять мільйонів чотириста вісімдесят шість грн. 00 копійок).
Незважаючи на достатню кількість аргументів на суттєве зменшення розміру неустойки, судом першої інстанції було вирішено зменшити неустойку лише на 50% від заявленої позивачем.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відзиви на апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртранснафта" та Концерну "Союзенерго" сторонами не надавалися.           

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртранснафта" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р у справі №904/2847/19. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 09.12.2019 на 12:20.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2019 року задоволено клопотання Концерну "Союзенерго" про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Концерну "Союзенерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р у справі №904/2847/19. Зупинено дію    оскаржуваного рішення. Приєднано апеляційну скаргу Концерну "Союзенерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р. у справі №904/2847/19 для сумісного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртранснафта". Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 09.12.2019 на 12:20.
09.12.2019 в призначений час представник позивача в судове засідання не з`явився, у звязку з чим розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства "Укртранснафта" та Концерну "Союзенерго" у справі №904/2847/19 відкладено на 15.01.2020 на 12:00 год.
15.01.2020р. в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

23.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укртранснафта", яке надалі змінило найменування на Акціонерне товариство "Укртранснафта", (покупець) та Концерном "Союзенерго" (постачальник) укладено договір поставки  23-02/64-16 (далі - договір).
Згідно з п. 1.1. договору, на умовах цього договору та за результатами проведеної процедури закупівлі (згідно з протоколом комітету з конкурсних торгів    ПАТ "Укртранснафта" у місті Києві № 54/3 від 04.08.2016) постачальник зобов"язується поставити і передати у власність покупця у погоджені сторонами строки крани, вентилі, клапани та подібні вироби до труб, котлів, резервуарів, цистерн і подібних виробів (код 28.14.1 за ДК 016:2010) (Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої код 42130000-9 за ДК     021:2015 (запірна арматура в асортименті) (далі - товар), а покупець зобов"язується прийняти і оплатити такий товар.
Відповідно до п. 2.1. договору номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки товару визначені у Специфікації до договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін, скріплюється печатками сторін, що є Додатком 1 до договору, його невід`ємною частиною і не може розглядатись окремо від договору (далі - Специфікація).
Пунктом 3.2. договору передбачено, що загальна сума договору становить    2    205    469 грн. 93 коп., у т.ч. ПДВ 20% - 367    578 грн. 32 коп.
За п. 3.3. договору сума договору не може бути змінена в сторону збільшення протягом строку дії договору, крім випадків, визначених у ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель".
Згідно з п. 4.2. договору розрахунок за товар проводиться покупцем протягом 10 банківських днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури.
Відповідно до п. 5.2. договору постачальник починає відвантаження товару покупцю у строки, передбачені Специфікацією (Додаток 1 до договору) на підставі отриманої від покупця письмової заявки про готовність до виконання договору (далі - заявка), в якій буде чітко визначено номенклатуру, кількість та дату поставки товару. До початку відвантаження сторони узгоджують місце та порядок проведення випробувань.
Пунктом 5.7. договору передбачено, що отримання товару покупцем підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками акту приймання-передачі товару і видаткової накладної.
За п. 5.8. договору датою поставки та моментом отримання покупцем товару від постачальника вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару.
Пунктом 5.9. договору передбачено, що прийом товару покупцем за кількістю здійснюється у відповідності до товаросупровідних документів та акту приймання-передачі товару згідно Специфікації, за якістю - у відповідності до технічної документації та інших документів, що підтверджують якість товару.
Відповідно до п. 5.11. договору право власності та ризики на товар переходять від постачальника до покупця з моменту його поставки, після підписання сторонами акту приймання-передачі товару згідно з умовами договору. При цьому, податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні про приймання товару не є документами, що свідчать про прийом товару.
Згідно з п. 6.1. договору при недотриманні постачальником строків поставки постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості товару, визначеної у заявці покупця, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов"язання. Якщо прострочення виконання зобов"язань перевищує 30 днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару.
Договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31.12.2016 включно    (п. 10.1. договору).
За п. 10.2. договору дострокове розірвання договору можливе лише за взаємною письмовою згодою сторін, що оформлюється шляхом укладення додаткової угоди до договору, крім випадків, передбачених пп. 10.2.1. та 10.2.2. п. 10.2. договору.
Відповідно до пп. 10.2.1. п. 10.2. договору у випадку невиконання або неналежного виконання постачальником зобов`язань за договором (будь-які дії, бездіяльність чи рішення постачальника, що дають підстави покупцю вважати його зобов"язання за цим договором невиконаним чи виконаним неналежним чином), покупець має право відмовитись від договору в односторонньому порядку шляхом направлення постачальнику повідомлення про таку відмову.
Згідно з пп. 10.2.2. п. 10.2. договору сторони дійшли згоди, що одностороння відмова покупця від договору породжує правові наслідки, передбачені ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, та прирівнюється до розірвання договору.
Пунктом 10.3. договору передбачено, що продовження строку договору можливе виключно на умовах, передбачених Законом України "Про здійснення державних закупівель" та інших положень законодавства України у галузі державних закупівель. При цьому, продовження строку договору за умов, передбачених цим пунктом, не призводять до збільшення ціни договору.
Дія договору може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% ціни договору, укладеному у попередньому році, якщо видатки замовника на цю мету затверджені в установленому порядку (п. 10.4. договору).
Згідно з п. 10.6. договору закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Крім того, додатковою угодою  1 від 13.06.2018 сторони змінили преамбулу договору, у зв`язку із зміною найменування покупця, а додатковою угодою  2 від 13.06.2018 змінили платіжні реквізити.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційних скарг в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укртранснафта"  не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Концерну "Союзенерго" підлягає частковому задоволенню в силу наступного:
Відповідно до абзацу 4 пункту 3.12. Постанови  18 від 26.12.2011р. Пленуму ВГСУ " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Предметом позову є вимога Акціонерного товариства "Укртранснафта" до Концерну "Союзенерго" про стягнення пені у розмірі 445 992 грн. 61 коп. та штрафу у розмірі 122 204 грн. 60 коп., які нараховані позивачем в зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки товару, визначеного умовами Специфікації  1 до договору поставки  23-02/64-16 від 23.09.2016р. за актами приймання-передачі  5 від 20.07.2017,  6 від 27.07.2017,  7 від 14.08.2017,  8 від  12.09.2017 та  9 від 18.06.2018р.
Специфікацією  1 (Додаток до договору  23-02/64-16 від 23.09.2016р.)  сторони узгодили найменування товару, його кількість, ціну, вартість, умови та строк поставки. Зокрема, загальна вартість товару складає 2 205 469 грн. 93 коп., строк поставки: протягом 2016. (т.1 а.с. 23-24)
05.10.2016 позивач надіслав відповідачу заявку від 04.10.2016 за  23-00/1528/4472 про готовність до виконання договору, в якій надав згоду на отримання товару у повному обсязі, визначеному у Додатку  1 договору, строк поставки: впродовж 2016. Дану заявку відповідач отримав 18.10.2016 (т. 1, а.с. 96, 97).
Відповідач не в повному обсязі виконав умови договору поставки   23-02/64-16 від 23.09.2016р. в частині передачі  у період з 19.10.2016 по 31.12.2016. товару в обсягах, визначених  Специфікацією  1, поставивши, у період з  19.10.2016р. по 31.12.2016р. відповідачем було товар на суму 459 690,00 грн:
- актом приймання-передачі товару  1 від    22.12.2016 та видатковою накладною     РН-0001391 від 22.12.2016 на суму 25 800 грн. 00 коп. (т.1 а.с. 98);
- актом приймання-передачі товару  2    від    22.12.2016 та видатковою накладною     РН-0001392 від 22.12.2016 на суму 46 560 грн. 00 коп. (т.1 а.с. 102);
- актом приймання-передачі товару  3 від 23.12.2016, видатковою накладною     РН-0001377 від 23.12.2016, видатковою накладною  РН-0001411 від 23.12.2016 на загальну суму 365 550 грн. 00 коп. (т.1 а.с. 106);
- актом приймання-передачі товару  4 від 26.12.2016 та видатковою накладною     РН-0001423 від 26.12.2016 на суму 21  780 грн. 00 коп. (т.1 а.с. 112);
Вирішуючи питання про поставку товару, який було передано Акціонерним товариством "Укртранснафта" Концерну "Союзенерго" за:
- актом приймання-передачі товару  5 від 20.07.2017 та видатковою накладною     РН-0000966 від 20.07.2017 на суму 774 999 грн. 96 коп. (т.1 а.с. 116);
- актом приймання-передачі товару  6 від 27.07.2017 та видатковою накладною     РН-0001043 від 27.07.2017 на суму 357 799 грн. 98 коп.(т.1 а.с. 120);
- актом приймання-передачі товару  7 від 14.08.2017 та видатковою накладною     РН-0001172 від 14.08.2017 на суму 333 199 грн. 99 коп. (т.1 а.с. 124);
- актом приймання-передачі товару  8    від    12.09.2017 та видатковою накладною     РН-0001307 від 12.09.2017 на суму 25 680 грн. 00 коп. (т.1 а.с. 128);
- актом приймання-передачі товару 9  від 18.06.2018 та видатковою     накладною     РН-0000855 від 18.06.2018 на суму 254 100 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 132), 
колегія суддів встановила, що в вищезазначених актах приймання - передачі Товару  5 від 20.07.2017р. (т.1 а.с. 116);  6 від 27.07.2017р. (т.1 а.с. 120);   7 від 14.08.2017р. (т.1 а.с. 124);  8 від 12.09.2017р. (т.1 а.с. 128);  9 від 18.06.2018р. (т.1 а.с. 132) міститься пряме посилання на умови договору поставки наступного змісту: «Згідно з договором поставки запірної арматури в асортименті від 23.09.2016 23-02/64-16, який укладений між ПАТ «Укртранснафта» та Концерн «СоюзЕнерго», Постачальник передав на умовах ББР (Урочище «Промисловий центр», 6, с. Смільне, Бродівський р-н. Львівська обл.. Центральний склад Філії «МН «Дружба» ПАТ «Укртранснафта») («ІНКОТЕРМС». Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року)»), а Покупець отримав: … Сторони не мають претензій одна до одної відносно кількості та якості переданого на умовах договору поставки запірної арматури в асортименті від 23.09.2016  23-02/64-16, який укладений між ПАТ «Укртранснафта» та Концерн «СоюзЕнерго»… Даний Акт  6 є невід`ємною частиною договору поставки запірної арматури в асортименті від 23.09.2016  23-02/64-16, який укладений між ПАТ «Укртранснафта» 
Відповідно до п. 4.2 Договору розрахунок за Товар проводиться Покупцем протягом 10 (Десяти)банківських днів з дня підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі товару на підставі виставленого Постачальником рахунку -фактури.
Відповідно до п.п.5.12.1, 5.12.12 при відвантажені Товару Постачальник надає на кожну частину/партію Товару або на всю поставку наджени чином оформлену видаткову накладну -копія , що передається на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2 - в день відвантаження Товару, оригінал - в день отримання Товару вантажоодержувачем.
В рахунках фактурах  від 20.07.2017р.  СФ-0000846 (т.1 а.с. 118); від 27.07.2017р.  СФ-0000917 (т.1 а.с. 122); від 14.08.2017р.  СФ- 0001050 (т.1 а.с. 126); від 12.09.2017р. ? СФ-0001184 (т.1 а.с. 130); від 18.06.2018р.  СФ- 0000848 (т.1 а.с. 134) та в  видаткових накладних від 20.07.2017р.  РН -0000966 (т.1 а.с. 117); від 27.07.2017р.  РН -0001043 (т.1 а.с. 121); від 14.08.2017р.  РН - 0001172 (т.1 а.с. 125);  від 12.09.2017р.  РН - 0001307 (т.1 а.с. 129) ; від 18.06.2018р.  РН -0000855 (т.1 а.с. 133) у відповідних розділах «Замовлення»  міститься посилання на Договір  23-02/64-16 від 23.09.2016р.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає встановленим, що поставка Товару, переліченого в актах приймання - передачі Товару 5 від 20.07.2017р. (т.1 а.с. 116); 6 від 27.07.2017р. (т.1 а.с. 120); 7 від 14.08.2017р. (т.1 а.с. 124); 8 від 12.09.2017р. (т.1 а.с. 128); 9 від 18.06.2018р. (т.1 а.с. 132) відбувалася саме на виконання відповідачем умов Договіру  23-02/64-16 від 23.09.2016р.
Відповідні доводи апеляційної скарги Концерн «СоюзЕнерго» визнаються необґрунтованими і такими, що спрямовані на уникнення відповідальності.
Висновок суду першої інстанції про безпідставність тверджень відповідача щодо позадоговірної поставки товару після грудня 2016 та відсутності підстав для нарахування штрафних санкцій колегія суддів визнає обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. 
Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
З метою досудового врегулювання спору, позивач 18.09.2018 надіслав відповідачу претензію за № 04-00/311/3397 від 17.09.2018 про сплату штрафу та пені у загальній сумі 568 197 грн. 21 коп. за прострочення поставки товару. Дану претензію відповідач отримав 27.09.2018, однак відповіді не надав, вимогу не виконав (т. 1, а.с. 136-140).
Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Відповідно до приписів ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 4 статті 631 Цивільного кодексу України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно з п. 6.1. договору при недотриманні постачальником строків поставки постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості товару, визначеної у заявці покупця, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов"язання. Якщо прострочення виконання зобов"язань перевищує 30 днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару.
Згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Сторонами не оспорюється правильність виконаного позивачем розрахунку пені та штрафу, в зв`язку із чим відповідні висновки суду першої інстанції щодо відсутності порушень чинного законодавства і умов договору при здійснені ним перевірки розрахунку, наведеного позивачем визнаються вірними, а дані , наведені в розрахунку суми позовних вимог, що нараховані АТ «Укртранснафта» на підставі пункту 6.1 договору поставки № 23-02/64-16 (т.1 а.с. 141)  визнаються такими, що відповідають фактичним обставинам справи. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених до стягнення пені у розмірі     445 992 грн. 61 коп. та штрафу у розмірі 122 204 грн. 60 коп. 
02.10.2019р. від Концерну «СоюзЕнерго» надійшли письмові пояснення щодо суті спору, в яких Відповідач просив у разі встановлення судом необґрунтованості його заперечень щодо заявлених позовних вимог зменшити розмір неустойки до одного відсотуа від тієї суми, яку вимагає стягнути позивач, зважаючи на те, що заявлений до стягнення розмір неустойки є необґрунтовано завищеним та значним у розмірі; можливість його зменшення передбачена положеннями ч.3 ст. 551 ЦК України; ч.ч.1,2 ст.233 ГК України; при визначені розмірі у просить врахувати повне виконання відповідачем свого зобов`язання по поставці продукції; відсутність збитків у позивача; 
максимальне вжиття відповідачем заходів, які були направлені на добросовісне виконання зобов`язань по Договору;
відсутність вини відповідача у поставці продукції поза межами строків, встановлених умовами Договору;
скрутне фінансове становище відповідача, яке викликано збільшенням цін на енергоносії, цін на сировину, підвищенням рівня мінімальної заробітної плати, в результаті за бухгалтерськими даними з початку 2019 року Відповідач несе збитки у сумі 5 486 000,00 грн. (п`ять мільйонів чотириста вісімдесят шість грн. 00 копійок) (т.1 а.с. 125-128)
На підтвердження вищезазначених доводів, відповідач посилається на необхідність проведення випробувань продукції, графік проведення яких  було затверджено позивачем лише 14.07.2017р. у листі № 23-00/516/2913 та наводить докази скрутного матеріального становища , які містяться в Звіті про фінансові результати та Балансі (звіті про фінансовий стан).
Відповідно до пункту 5.2 Договору Постачальник починає відвантаження Товару Покупцю у строки, передбачені Специфікацією (Додаток 1 до цього Договору на підставі отриманої від Покупця письмової Заявки до виконання Договору (далі - «Заявка»), у якій буде чітко визначено номенклатуру, кількість та дату поставки Товару.
До початку відвантаження Сторони узгоджують місце і порядок проведення випробувань.
В заявці про готовність ПАТ «УКТРАНСНАФТА» до виконання договору відсутні посилання про узгодження місця і порядок проведення випробувань (а.с. 96).
Після отримання товару за актами приймання-передачі товару № 1 від  22.12.2016р. (т.1 а.с. 98); № 2 від 22.12.2016р. (т.1 а.с. 102); № 3 від 23.12.2016р. (т.1 а.с. 106); № 4 від 26.12.2016р. (т.1 а.с. 112) впродовж 2017року позивач про погодження графіку випробувань засувок і дату прибуття комісій ПАТ «Укртранснафта» на виробничі потужності заводу виробника за адресою місто Дніпро вул.. Гаванська (17.07.2017р.) вперше поінформував відповідача листом № 23-00/516/2913 від 14.07.2017р.
Як вбачається зі змісту Додатку № 3 до Договору № 23-02/64-16 від 23.09.2016р. умовами «Технічних та якісних характеристик Товару» передбачено: 
« 25.1.1 Випробування арматури пробним тиском (Ph=PN*1.5) на міцність матеріалу деталей та зварних з`єднань що працюються під тиском, тривалість випробувань,  не менше 30 хв.
25.1.2 Випробування арматури пробним тиском (Ph=PN) на герметичність утілень відносно навколишнього середовища, тривалістю випробувань не менше 10хв
25.1.3 Випробування арматури пробним тиском (Ph=PN) або іншим тиском, що передбачений документацією виробника) на щільність матеріалу деталей та зварних з`єднань, що працюють під тиском, тривалістю випробувань не менше 10хв
25.2 Випробування арматури пробним тиском (Ph=PN*1.1) на герметичність запірного органу (тривалість випробувань не менше 10хв) при закритті запірного органу вручну від маховика ручного приводу без додаткових пристосувань» для засувки клинової (з ручним керуванням) DN 150 PN 6,3 МПа (т.1 а.с. 27, 28) та для засувки клинової (з ручним керуванням) DN 100 PN 6,3 МПа (т.1 а.с. 46), які були поставлені за Актами приймання передачі Товару № 5 від 20.07.2017р. (т.1 а.с. 116) № 6 від 27.07.2017р. (т.1 а.с. 120) та № 7 від 14.08.2017р. (т.1 а.с. 124);  для  засувки клинової (з ручним керуванням) DN 50 PN 6,3 МПа (т.1 а.с. 83) та для  засувки клинової (з ручним керуванням) DN 50 PN 1,6 МПа (т.1 а.с. 89), які  були поставлені за Актом приймання передачі Товару № 8 від 12.09.2017р. (т.1 а.с. 128) та для   засувки клинової (з ручним керуванням) DN 100 PN 16 МПа (т.1 а.с. 77); ), які  були поставлені за Актом приймання передачі Товару № 9 від 18.06.2018р. (т.1 а.с. 132).
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивачем не надано доказів існування інших листів, які б свідчили про погодження графіку випробувань засувок згідно договору з 01.01.2017р. по 14.07.2017р. (дати надсилання на адресу відповідача листа № 23-00/516/2913).
Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Обставинами, що мають істотне значення, на переконання колегії суддів є необхідність проведення випробувань продукції, передбачена Додатком № 3 до Договору № 23-02/64-16 від 23.09.2016р. та абзацом 2 пункту 5.2 Договору, а також неузгодженість з боку позивача графіку проведення цих випробувань, відсутність будь-яких збитків, які могли б утворитися внаслідок отримання товару з порушенням строків поставки , а також скрутне фінансове становище відповідача, яке викликано збільшенням цін на енергоносії, цін на сировину, підвищенням рівня мінімальної заробітної плати, в результаті чого з початку 2019 року Відповідач несе збитки у сумі 5 486 000,00 грн. 
Доводи апеляційної скарги АТ «Укртранснафта»  щодо відсутності доказів на підтвердження важкого фінансового стану відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи Звітом про фінансовий стан (т.1 а.с. 129) та Звітом про фінансові результати (т.1 а.с. 130), які підтверджуються доводи відповідача, викладені в його зверенні до суду першої інстанції від 02.10.2019р.  щодо несення збитків у сумі 5 486 000,00 грн.
Як зазначалося вище, позивачем нараховані штрафні санкції на загальну суму 568    197, 21 грн на загальну вартість товару, який поставлено з простроченням  1    745 77,93 грн. Тобто вартість штрафних санкцій становить третину вартості товару поставленого з порушенням строків.
Відповідні доводи апеляційної скарги АТ «Укртранснафта» відносно того, що нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівняні з просточенням зобов`язань за Договором є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив і межі здійснення цивільних прав, зазначивши, що при здійснені своїх прав особа зобов?язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб…, не допускаються дії особи, що вчиняється з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.ч.2, 3 ст.13 ЦК України).
Вищий господарський суд України у справі     № 904/4950/15, з посиланням на Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Статтею 233 ГК України надано суду можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог ч.2 ст.13 ЦК України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б могли порушити права інших осіб.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
Таким чином, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов`язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом`якшення неустойки наділений суд за для усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов`язань.
Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов`язань, кодекс допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.
Як вже зазначалося, позивач просив стягнути з відповідача нараховані відповідно до пункту 6.1 договору пені у розмірі  445 992 грн. 61 коп. та штрафу у розмірі 122 204 грн. 60 коп. 
З урахуванням того, що порушенням строків поставки товару збитків позивачу не завдано (відсутні докази), сума штрафних санкцій є надмірно великими і становлять третину вартості товару, поставленого з порушенням строків то є очевидним, що стягнення заявлених штрафних санкцій суперечить критерію справедливості і позивач, заявляючи до стягнення таку суму штрафних санкцій, порушує принцип добросовісності, що полягає в зловживанні своїм правом, завдаючи шкоду постачальнику, оскільки останній, дотримуючись вимог договору в частині погодження графіку випробувань, змушений був припуститися до порушення строків поставки і  несе збитки на суму штрафних санкцій (568    197,21 грн.).
Отже для усунення явної неспіврозмірності між сумою штрафних санкцій     та порушеним інтересом позивача, оскільки збитків йому не завдано, колегія вважає за необхідне зменшити суму штрафних санкцій до 56    819,72 грн стягнувши     44    599,26 грн пені 12    220,46 грн. штрафу .
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи може бути підставою зміни судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р у справі №904/2847/19 змінити в частині стягнення з Концерну "Союзенерго" на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" 222 996 грн. 30 коп. пені, 61 102 грн. 30 коп, 7% штрафу, а апеляційна скарга Концерн «СОЮЗЕНЕРГО», відповідно - підлягає частковому задоволенню.
Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укртранснафта"підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на осіб, які подали апеляційні скарги.  

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртранснафта", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р у справі №904/2847/19 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Концерн "Союзенерго", м. Новомосковськ, Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р у справі №904/2847/19 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р у справі №904/2847/19 змінити в частині стягнення з Концерну "Союзенерго" на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" 222    996 грн. 30 коп. пені, 61    102 грн. 30 коп, 7% штрафу.
Стягнути з Концерну "Союзенерго" (51200, Дніпропетровська область,    м. Новомосковськ, вул. Спаська, 8, код ЄДРПОУ 31965106) на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" (01010, м. Київ, вул. Московська, будинок 32/2, код ЄДРПОУ 31570412): 44    599 грн. 26 коп. (сорок чотири тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 26 коп.) пені, 12    220 грн. 46 коп.  (дванандцять тисяч двісті двадцять грн. 46 коп.) 7% штрафу.
В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р у справі №904/2847/19 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання Концерном "Союзенерго"  апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р. у справі №904/2847/19 у розмірі 12    784,45 грн. покласти на Концерн "Союзенерго" (51200, Дніпропетровська область,    м. Новомосковськ, вул. Спаська, 8, код ЄДРПОУ 31965106).
Витрати зі сплати судового збору за подання Акціонерним товариством "Укртранснафта" апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019р. у справі №904/2847/19 у розмірі 12    784,45 грн. покласти на Акціонерне товариство "Укртранснафта" (01010, м. Київ, вул. Московська, будинок 32/2, код ЄДРПОУ 31570412).

Видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в строки визначені статтею 288 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 24.01.2020

Головуючий суддя                                                                                      М.О. Дармін 

Суддя                                                                                                             О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              О.В. Березкіна