У Х В А Л А  
12 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 182/3171/16
провадження № 61-1782ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів шляхом стягнення нарахованих їй відсотків та штрафних санкцій на кредитні кошти у розмірі 12 610,00 грн, які були зняті шахрайським шляхом.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано рішення суду першої інстанції, позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку платіжної картки GOLD № НОМЕР_1 в розмірі 12 610,00 грн, до того стану, у якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій, тобто станом на 01 червня 2015 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У січні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції на час подання касаційної скарги) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну  особу становить 2 102,00 грн.
З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. 
Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 12 610,00 грн коштів. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Верховний Суд врахував, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувана АТ КБ «Приватбанк» постанова Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, 
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованостівідмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                          А. С. Олійник