ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/3853/19
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                                                               суддів: Мороза В.Ф., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання Колесник Д.А.   
представники сторін:
від Ицковича Олега Марковича : Стасовська Євгенія Анатоліївна, договір про надання правової допомоги  №б/н  від 10.05.2018 р.,  адвокат;
від КП "Дніпротранскомплекс" Дніпровської міської ради: Робота Станіслав Станіславович, наказ №20-ДТКЛ  від 21.05.2019 р.,  директор;
від КП "Дніпротранскомплекс" Дніпровської міської ради: Вохмяніна Інна Михайлівна, довіреність №1  від 02.01.2020 р.,  представник;
представник відповідача - 1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
розглянувши апеляційну скаргу  Фізичної особи - підприємця Ицкович Олега Марковича на рішення  господарського суду Дніпропетровської  області від 21.11.2019 року  (повний текст складено 02.12.2019 року)  у справі  № 904/3853/19 (суддя Кеся Н.Б.)
за позовом Фізичної особи - підприємця Ицкович Олега Марковича, м.Дніпро 
до відповідача-1  Дніпровської міської ради, м.Дніпро
відповідача-2  Комунального підприємства «Дніпротранскомплекс» Дніпровської міської ради, м.Дніпро 
про визнання договору дійсним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

          Рішенням  господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2019 року  у справі  № 904/3853/19 в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Ицкович Олега Марковича до Дніпровської міської ради та Комунального підприємства «Дніпротранскомплекс» Дніпровської міської ради про визнання договору дійсним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.     
          Судові витрати у вигляді судового збору та витрат на адвоката покладено на позивача.
          Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:
- у справі відсутні докази на підтвердження обставин розірвання або припинення інвестиційного договору №28/10-186 від 05.03.2019 року, також відсутні обставини, які встановлені  Цивільним кодексом України для визнання договору дійсним;
- відповідачі не оспорюють дійсність зазначеного договору,  правові підстави для задоволення позовної вимоги  про визнання зазначеного Інвестиційного договору дійсним відсутні;
- позивачем не доведено, якою особою знесено об`єкт благоустрою вуличної транспортної мережі за адресою: м.Дніпро, пр..Д.Яворницького напроти буд.44 і ким завдано збитки позивачу в зазначеному ним розмірі.
          Не погодившись із вказаним рішенням, Фізична особа - підприємць Ицкович Олег Маркович подав апеляційну скаргу.
          В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на обставини, викладені ним у позовній заяві та зазначає на те, що рішення є незаконним та таким, що порушує вимоги закону, права та інтереси апелянта. В чому полягають порушення та яких норм права, апелянт не зазначає.
          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 викладає обставини справи, спростовує заявлені позовні вимоги, вважає, що при вирішенні спору суд першої інстанції надав належну оцінку обставинам справи, наявним доказам. Просить залишити оскаржуване судове рішення без змін як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          У судове засідання представник відповідача-1не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю.
          Колегія суддів не дійшла висновку про поважність неявки представника відповідача-1, відсутність підстав для відкладення розгляду справи та відхилила клопотання.
          У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача-2 зазначає на безпідставність доводів скаржника, правомірність висновків суду і просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.
                 Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав:   
                  Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Колегією суддів встановлено, сторонами не оспорено наступне:
          Між Фізичною особою - підприємцем Ицкович Олег Маркович, який діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи від 10.09.1998 року серія ВОО № 337509 та Дніпровською міською радою, в особі заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директора департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради Лисенко М.О., який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування України», на виконання рішення міської ради від 21.06.2017 року № 37/22 «Про проведення інвестиційного конкурсу з визначення юридичної особи для забезпечення встановлення та утримання зупиночних комплексів м. Дніпра з подальшим їх обслуговуванням» укладено інвестиційний договір № 28/10-186 від 05.03.2019 року на встановлення та утримання зупиночних комплексів м. Дніпра з подальшим їх обслуговуванням (а.с.23-27).
          Відповідно до п.1.1 договору предметом договору є здійснення фінансування інвестором усіх витрат та вчинення інших дій, пов`язаних з проектуванням, установленням, благоустроєм та утриманням об`єктів інвестування (далі - об`єкт інвестування) - місць зупинок громадського транспорту у м. Дніпрі, що є об`єктами благоустрою вуличної транспортної мережі, розміщені на земельних ділянках, що на дату укладання договору перебувають, у комунальній власності, метою використання яких є обслуговування наземного транспорту, не передані в користування третім особам, не мають обмежень відповідно до генерального плану розвитку м. Дніпра та використовуються за договором для облаштування інвестором «Зупиночного комплексу. Зупинки громадського транспорту», що відповідають затвердженим типам зовнішнього архітектурного вигляду зупинок громадського транспорту, можуть використовуватись Інвестором із комерційною метою відповідно до вимог чинного законодавства за умовами договору відповідно до конкурсної пропозиції протягом строку дії Договору, за адресою: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, напроти буд. 44 згідно з протоколом конкурсної комісії від 28.12.2018 року №10, затвердженим рішенням виконавчого комітету міської ради від 19.02.2019 року №186.
          Пунктом 1.2 договору передбачено, що замовник інвестиційного проекту забезпечує та гарантує те, що зазначені адреси розміщення об`єктів інвестування є погодженими у встановленому порядку як місця зупинок громадського транспорту та земельні ділянки місць розташування зупинок громадського транспорту відповідають умовам договору, на дату укладання договору перебувають у комунальній власності, метою використання їх є обслуговування наземного транспорт}; не передані в користування третім особам, не мають обмежень відповідно до генерального плану розвитку м. Дніпра, а також надає відомості про затверджені типи зовнішнього архітектурного вигляду зупинок громадського транспорту (зупиночних комплексів у м. Дніпрі) та надає їх опис, техніко-економічні показники для об`єктів інвестування, визначені на дату оголошення про проведення інвестиційного конкурсу, забезпечує надання встановлених погоджень до приєднання об`єктів інвестування до електричних мереж;
          Із змісту пункту 1.3 договору вбачається, що інвестор володіє, користується і розпоряджається результатами інвестицій у формі права користування приміщенням у складі об`єкта інвестування відповідного типу зовнішнього архітектурного вигляду, з комерційною метою відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням зобов`язань, установлених договором, щодо передачі на баланс КП «Дніпротранскомплекс» об`єкта інвестування.
          Укладанням цього договору щодо проведення фінансування інвестором проектування, встановлення та утримання об`єкта інвестування вважається також погодженим здійснення використання інвестором в майбутньому на умовах цього договору приміщення в складі об`єкта інвестування відповідного типу зовнішнього архітектурного вигляду, з комерційною метою відповідно до вимог чинного законодавства, на строк не менш як 10 років після оформлення акта про готовність до експлуатації об`єкта інвестування відповідно до умов договору.
          Згідно з п. 2.8. інвестиційного договору №28/10-186 від 05.03.2019 року на встановлення та утримання зупиночних комплексів м. Дніпра з подальшим їх обслуговуванням від 11.12.2018 pоку, виконання обов`язку інвестора щодо здійснення влаштування об`єкта інвестування та його фінансування підтверджується актом про готовність об`єкта інвестування, що підписується сторонами, а також представником КП «Дніпротранскомплекс» ДМР, як балансоутримувачем об`єкта інвестування. Зазначений акт про готовність об`єкта інвестування має бути підписаний сторонами протягом трьох календарних днів з дати повідомлення інвестором замовника інвестиційного проекту про завершення робіт зі встановленням та влаштуванням об`єкта інвестування.
          Відповідно до пункту 2.9 інвестиційного договору у випадку відмови замовника інвестиційного проекту та/або представника КП «Дніпротранскомплекс» від підписання у встановлений строк акта про готовність об`єкта інвестування інвестор має право звернутись до проектної установи, що має відповідну ліцензію, для отримання висновку щодо відповідності об`єкта інвестування затвердженим типам зовнішнього архітектурного вигляду зупинок громадського транспорту та встановлення загальної суми інвестицій інвестора за договором. Дата надання такого висновку буде вважатись датою встановлення факту готовності об`єкта інвестування. Інвестор зобов`язаний направити поштою копію такого висновку на адресу замовника інвестиційного проекту протягом семи календарних днів з дати його отримання.
          За умовами п.п.2.8., 2.10, 2.11. інвестиційного договору сторони мали підписати акт про готовність об`єкту інвестування, між Дніпровською міською радою, Комунальним підприємством «Дніпротранскомплекс» та Фізичною особою-підприємцем Ицковичем О.М.
          Колегією суддів встановлено і апелянтом не спростовано, що такий акт не підписано.
          Докази направлення позивачем  повідомлення замовнику інвестиційного проекта про завершення робіт зі встановлення та влаштування об`єкта інвестування  відсутні в матеріалах справи.
          Додатковою угодою №1 від 05.03.2019 року сторони погодили проектно-кошторисну документацію на встановлення об`єкта інвестування за адресою: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, напроти буд. 44 на суму 825701,80 грн., що складає попередню орієнтовну суму інвестицій у відповідності до п. 2.4. інвестиційного договору (а.с.28).
          Додатковою угодою №2 від 05.03.2019 року сторони погодили графік виконання робіт із влаштування об`єкта інвестування за адресою: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, напроти буд. 44, а саме: поставка зупиночного комплексу до - 01.04.2019 року. монтаж зупиночного комплексу - 15.04.2019 pоку, благоустрій прилеглої території - 30.04.2019 року.
          Звернувшись до суду з позовом, позивач зазначав дві вимоги- визнати дійсним вищезгаданий інвестиційний договір №28/10-186 від 05.03.2019 року на встановлення та утримання зупиночних комплексів м.Дніпра з подальшим їх обслуговуванням, та зобов`язати   Дніпровську міську раду код ЄДРІІОУ 26510514 відновити  та встановити  "Зупиночний комплекс. Зупинки   громадського транспорту", який відповідає  затвердженим типам зовнішнього архітектурного вигляду зупинок громадського транспорту, може використовуватися із комерційною метою відповідно до вимог чинного законодавства за умовами Інвестиційного договору №28/10-186 від 05.03.2019 за адресою: м. Дніпро пр, Д. Яворницького, напроти буд. 44.
          Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив доводи позивача і апелянт під час розгляду апеляційної скарги висновки суду не спростував.
          Так, відповідно до правової позиції відповідачів вони визнають та не оспорюють дійсність зазначеного інвестиційного договору.
          Відповідно до п.7.1 договору він діє до 05.06.2029 року. У справі відсутні докази щодо того, що інвестиційний договір №28/10-186, укладений між Дніпровською міською радою та ФОП Ицкович О.М., був розірваний або припинений, оскільки дії щодо демонтажу об`єкта інвестування, про які стверджує позивач, про це ще не свідчать. 
          Факт належного виконання позивачем умов договору щодо монтування та влаштування зупиночного комплексу за адресою: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, напроти буд. 44,  у строки, встановлені договором, відповідачами не спростовується. Відповідно до п.2.8 договору акт про готовність об`єкта інвестування сторони не оформили. 
          Так, позивач вказує на те, що він отримав такий акт від відповідачів, які оглянули зупиночний комплекс і встановили відповідність його проектно-кошторисній документації та встановленому типу зовнішнього архітектурного вигляду зупинок громадського транспорту м.Дніпра, затвердженого рішенням виконавчого комітету №353 від 22.05.2018 року,  позивач підписав акт і повернув для підписання,  але цей акт до нього з підписами з боку відповідача-1 не повернувся.
          Відповідач-1 не висловив спростувань на твердження позивача про  відповідність зупиночного комплексу проектно-кошторисній документації та встановленому типу зовнішнього архітектурного вигляду зупинок громадського транспорту м.Дніпра.
          Відповідач-2 зазначив лише про те, що за актом про готовність об`єкта інвестування на його баланс зупиночний комплекс не передавався, а позивач неправомірно користувався  цим зупиночним комплексом до його прийняття замовником. 
          Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
                   Суд першої інстанції вірно зазначив, що визнання договору дійсним можливе з підстав, встановлених ст. 218 Цивільного кодексу України (недодержання письмової форми), ст.ст.219, 220 Цивільного кодексу України (недодержанні вимоги про нотаріальне посвідчення договору), ст.221 Цивільного кодексу України (вчинення договору малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності), ст.224 Цивільного кодексу України (вчинення правочину без дозволу органу опіки і піклування) та ст.226 Цивільного кодексу України (вчинення правочину недієздатною фізичною особою) України. 
          Зазначені обставини у справі відсутні, а факт дійсності спірного інвестиційного договору не оспорюється відповідачами. 
           Колегія суддів вважає помилковими посилання апелянта на норми Цивільного та Господарського кодексів України, що регулюють орендні відносини,  посилання на норми Закону України  «Про оренду державного та комунального майна» та визначення правовідносин позивача та відповідача-1 як орендних, на які ці норми розповсюджуються, оскільки правовідносини сторін врегульовано Законом України «Про інвестиційну діяльність», який згадано вище.
          Підстав, про які зазначає скаржник, для висновку про те, що між сторонами укладено договір оренди нежитлового приміщення, що належить до комунальної власності, не має.
          Оскільки вказані висновки суду щодо відмови в задоволенні цієї частини позовних вимог апелянт не спростував, висновки суду про відсутність правових підстав для задоволення заявленої вимоги позивача є законні та обґрунтовані, тому  в цій частині апеляційна скарга є недоведеною.
          Щодо позовної вимоги про зобов`язання   Дніпровської міської ради відновити  та встановити  "Зупиночний комплекс. Зупинки   громадського транспорту", який відповідає  затвердженим типам зовнішнього архітектурного вигляду зупинок громадського транспорту, може використовуватися із комерційною метою відповідно до вимог чинного законодавства за умовами Інвестиційного договору, колегія суддів зазначає наступне: 
          Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов`язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
          За обставинами справи  взаємовідносини сторін ґрунтуються на інвестиційному договорі.
          Згідно зі ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність»:
- розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом;
- за рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом.                                         Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів;
- інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.
          Відповідно до ст.9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода); укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності.
          Статтею 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що:
- держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб`єктів;
- умови договорів, укладених між суб`єктами інвестиційної діяльності, зберігають свою чинність на весь строк дії цих договорів і у випадках, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб`єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору.
          Відповідно до статті  19 Закону України «Про інвестиційну діяльність»:
- держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності;
- інвестиції не можуть бути безоплатно націоналізовані, реквізовані або до них не можуть бути застосовані заходи, тотожні за наслідками. Такі заходи можуть застосовуватися лише на основі законодавчих актів України з відшкодуванням інвестору в повному обсязі збитків, заподіяних у зв`язку з припиненням інвестиційної діяльності. Порядок відшкодування збитків інвестору визначається в зазначених актах;
- внесені або придбані інвесторам  платежі за набуте майно або за орендні права у разі вилучення відповідно до законодавчих актів України відшкодовуються інвесторам, за винятком сум, що виявилися використаними або втраченими в результаті дій самих інвесторів або вчинених за їх участю;
- спори, що виникають в результаті здійснення інвестиційної діяльності, розглядаються відповідно судом або третейським судом.
          Суд вірно встановив, що позивач, як інвестор, який зробив інвестицію шляхом встановлення за власні кошти спірного зупиночного комплексу, залишається  його власником до укладення сторонами акту готовності об`єкту інвестування та передачі його на баланс відповідача-2. Після складання  акту готовності об`єкту інвестування, за умовами інвестиційного договору, відповідач-1 стає власником об`єкта інвестування, а позивач - користувачем приміщення зупиночного комплексу на строк не менш 10 років. 
          Позивач доводив, що комунальними службами м.Дніпро за рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради демонтовано зупиночний комплекс, позивач  як інвестор,   має право отримати захист своїх інвестицій у вигляді відшкодування суми інвестиції відповідно до  положень зазначеного Закону, а також вимагати за певних умов відповідальності замовника згідно з п. 5.2 інвестиційного договору №28/10-186, яким встановлено відповідальність замовника інвестиційного проекту за погіршення інвестиційних умов співпраці, яке сталося через прийняття замовником рішень, дії  та/або   бездіяльність,   що  негативно вплинуть на діяльність інвестора. 
          В той же час, позивач заявив  позовну вимогу про зобов`язання Дніпровської міської ради відновити становище, яке існувало до порушення. 
          Апелянт не спростував висновок суду першої інстанції про те, що у справі відсутні докази того, що демонтаж здійснений посадовими  особами відповідача-1.
          Суд вірно зазначив, що правові підстави вимагати безпосередньо від відповідача-1 відновлення становища, яке існувало до порушення, відсутні.
          Між тим, в матеріалах справи наявні докази порушення прав позивача, як інвестора, що дає йому підстави відповідно до умов договору та положень Закону України «Про інвестиційну діяльність» на захист своїх прав. У даній справі обраний позивачем спосіб захисту вірно визнано судом необґрунтованим.
                  На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо захисту прав позивача як інвестора, визначальним є положення п.2.8 інвестиційного договору, згідно яких виконання обов`язку інвестора підтверджується актом про готовність об`єкта інвестування. Згідно п.2.10 договору такий акт встановлює загальну суму інвестицій, вчинену інвестором на користь замовника інвестиційного проекту відповідно до умов договору, яка є грошовим еквівалентом вартості об`єкта інвестування як результату інвестування (що необхідно для визначення розміру спричинених інвестору збитків у разі заявлення вимог про їх відшкодування).
          Матеріали справи свідчать, що відповідно до рішення Дніпровської міської ради №625 від 18.06.2019 року вирішено усунути наслідки порушень Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 № 44/43 (зі змінами), шляхом припинення функціонування та демонтажу встановлених тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп у місцях загального користування згідно з переліком (додаток) (а.с.37).
             В переліку тимчасових споруд (додаток до рішення Дніпровської міської ради №625 від 18.06.2019 року) у п.35 зазначено об`єкт, що є предметом інвестиційного договору  - зупиночний комплекс за адресою: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, напроти буд. 44 (а.с.38-40).
               Також вказаним рішенням передбачені юридичні особи, які мають його виконати та передбачена певна процедура виконання. 
                Так, згідно п.2 рішення №625 Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради спільно з Комунальним підприємством «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради та Комунальним підприємством «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради вирішено попередити власників тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп про необхідність власними силами та за власні кошти усунути наслідки порушень Правил, звільнити зайняті земельні ділянки та привести їх до первісною стану для подальшого використання за функціональним призначенням.
          Пунктами 3 та 4 передбачено дії, які в зв`язку з виконанням вказаного рішення слід вчинити Комунальним підприємствам Дніпровської міської ради та Департаменту громадського порядку і цивільного захисту Дніпровської міської ради.
          Між тим, з наданих до матеріалів справи доказів відповідачем-1 не доведено, що згадане рішення виконувалось належним чином.
          Як стверджує позивач, жодних пропозицій щодо розірвання інвестиційного договору, укладення договорів на демонтаж, транспортування та зберігання тимчасових споруд і матеріалів, та щодо виплати збитків або перенесення демонтованого зупиночного комплексу з боку міського голови або представників Дніпровської міської ради, як це передбачено вищевказаним рішенням,  до скаржника не надходило.
          Доводи позивача про те, що у засобах масової інформації міський голова Філатов Б.А. повідомив, про те «що це було його особисте розпорядження, хоча дійсно ми порушуємо інвестииійні договори. Ми постараємося врахувати всі збитки, які понесли Інвестори.» підтверджуються скріншотом з сайту  dengi.informator.ua (а.с.124). 
          Колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджуються доводи позивача про те, що апелянт не має можливості володіти, користуватися і розпоряджатися результатами інвестицій у формі користування приміщення у складі об`єкта інвестування відповідного типу зовнішнього архітектурного вигляду, з комерційною метою відповідно до вимог чинного законодавства.
          Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна  особа  має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого  інтересу,  який  не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
          Статтею 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема  визнання права;   визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право;   відновлення становища, яке існувало до порушення.
          З огляду на предмет заявленого  спору, не є доведеним, що є правомірним такий спосіб захисту прав позивача, як зобов`язання відповідача-1 відновити та встановити предмет інвестиційного договору.
          Враховуючи надані докази, суд вірно визначив обсяг обставин, які підлягають доказуванню у даній справі, і які позивачем не доведено, висновки оскаржуваного рішення в цій частині не спростовано, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому.
          Скарга не доведена та задоволенню не підлягає. Судові витрати за її розгляд та витрати з оплати послуг адвоката слід покласти на позивача.
          Керуючись ст.ст. 269, 270, 276,281-284,287Господарського процесуального кодексу України,  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2019 року у справі № 904/3853/19 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
        
          Повний текст постанови підписано 28.01.2020 року.

          Головуючий суддя                                                      Т.А. Верхогляд  

          Суддя                                                                             В.Ф. Мороз

         Суддя                                                                             Ю.Б. Парусніков