ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6957/19 Справа № 173/2297/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

ВСТАНОВИЛА:

24 вересня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим написав заяву від 23.02.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим , станом на 22.08.2018 року, утворилась заборгованість в загальному розмірі 15133,82 грн., а саме 12538,70 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7414,29 грн. - заборгованість за пенею, 500,00 грн. - штраф фіксована частина, 696,85 грн. - штраф процентна складова. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 15133,82 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн.
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. 
Встановлено, що АТ КБ “ПриватБанк” надано копію анкети-заявки ОСОБА_1 від 23.02.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач виявляє бажання отримати у позивача  послуги(а.с. 13). 
Зазначена вище анкета-заявка не містить відомостей про розмір тіла кредиту (кредитного ліміту), строк дії кредитного договору; відсутня також інформація про розмір відсотків за користування кредитним коштами, комісії, неустойки. 
З Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку вбачається, що заявником не було визначено вид замовлених банківських послуг. В графі «Ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я: платіжна картка кредитка «Універсальна», пенсійна картка, дебетова особиста картка, зарплатний пакет, картка GOLD, ощадкнижка (депозит)» - немає жодних відміток (а.с. 13 зворот). 
Долучені до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, якими передбачено, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку – 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови, - відповідачем не підписані (а.с. 15-29). 
Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем. 
Долучений до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна” також не містить підпису відповідача (а.с. 14). 
На підтвердження свого позову банком представлено розрахунки заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.02.2012 року за період з 08.05.2012 року по 31.05.2015 року та за період з 01.06.2015 року по 22.08.2018 року, згідно яких, станом на 22.08.2018 року, банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 15133,82 грн., а саме 12538,70 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7414,29 грн. - заборгованість за пенею, 500,00 грн. - штраф фіксована частина, 696,85 грн. - штраф процентна складова (а.с. 8-9, 10-12). Вказаний розрахунок не відповідає вимогам ст.ст. 77 — 80 ЦПК України; не містить прізвища та найменування посади особи, що підписала розрахунок, печатка або штамп банку також відсутні. Позивачем не наведено обгрунтування формування заборгованості за відсотками при відсутності боргу за тілом кредиту.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). 
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч. 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. 
У заяві позичальника від 23.02.2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У вказаній заяві відсутня інформація щодо розміру кредитного ліміту, а також стоки його повернення (погашення). 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги що банком не надано суду доказів укладення з ОСОБА_1 23 лютого 2012 року у простій письмовій формі кредитного договору, не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру тіла кредиту, строку дії кредитного договору, терміну повернення кредиту, розміру відсотків за користування кредитом; встановивши, що банком не представлено суду доказів, що відповідали б положенням статей 77 -80 ЦПК України, отримання відповідачем тіла кредиту у будь-якому розмірі (платіжні, касові документи тощо); враховуючи непредставлення банком належних та допустимих доказів отримання відповідачем банківської картки за вказаним позивачем кредитним договором; враховуючи також непредставлення позивачем Умов та Правил надання банківських послуг, які були б підписані відповідачем, - колегія приходить до висновку про те, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено факт укладення з відповідачем саме кредитного договору та не доведено його умови.
Посилання апелянта на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, комісії, неустойки (пені, штрафів) визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг, - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні. 
Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, а також постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (14-131цс19), де вказано, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. 
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.
В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період – з часу виникнення спірних правовідносин (23.02.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.09.2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. 
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір тіла кредиту, про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, - надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. 
Суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем факту укладення кредитного договору між сторонами та погодження будь-яких істотних умов кредитного договору. 
Апеляційним судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів отримання відповідачем тіла кредиту у будь-якому розмірі. Відповідні бухгалтерські документи (платіжне доручення, тощо) щодо видачі відповідачу тіла кредиту у будь-якому розмірі - банком не надані. 
Представлені банком розрахунки заборгованості, виписка з особового рахунку та довідка про видачу кредитних карт не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки не відповідають вимогам ст. 77-80 ЦПК України; вказані письмові докази виконані у вигляді роздруківки, яка не містить найменування посади, інформації про прізвище та ініціали особи, що їх виготовила; зазначені роздруківки не завірені печаткою чи штампом банку (а.с. 8-9, 10-12, 66-69, 70). 
Крім того, надана виписка з особового рахунку ОСОБА_1 складена за період з 01.06.2014 року, всупереч тому, що АТ КБ «ПриватБанк» посилається на укладення між сторонами кредитного договору 23.02.2012 року; також наявна розбіжність в розмірі кредитного ліміту, який, згідно позовних вимог складав 300,00 грн., однак у вказаній виписці зазначено 8032,92 грн. (а.с. 66-69). У довідки про видачу кредитних карток відсутня інформація видачі ОСОБА_1 кредитної картки 23.02.2012 року (а.с. 70). 
Банком не наведено обгрунтування формування заборгованості за відсотками при відсутності боргу за тілом кредиту.
Клопотань про надання апеляційному суду будь-яких доказів чи про витребування відповідних доказів судом – позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання суду апеляційної інстанції.
В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, пенею, штрафами необхідно відмовити з наведених вище підстав, тому рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року необхідно змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, а апеляційна скарга - частковому задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити частково. 
Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року – змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. 
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді